Справа № 157/806/25  Провадження №11-кп/802/232/26 	Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1 	
  	Доповідач :                 ОСОБА_2 	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року          місто Луцьк
Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
з участю секретаря судового засідання – ОСОБА_5 ,
прокурора – ОСОБА_6 ,
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
захисника – ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 листопада 2025 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком вирішено питання речових доказів, арешту майна та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И В
Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за те, що він 19 серпня 2024 орієнтовно о 20 год 30 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним мотоциклом марки «LIFAN LF175-10М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год по правій смузі автодороги Т0308 по вул. Ковельська с. Видерта в напрямку до с. Велика Глуша Камінь-Каширського району Волинської області, неподалік домогосподарства № 70, діючи з необережності в формі кримінальної протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх відвернення на даній ділянці дороги, проявив безпечність та неуважність, не правильно оцінив зміну дорожньої обстановки, не переконавшись в безпечності здійснення маневру обгону транспортного засобу, який рухався попереду в попутному напрямку по тій самій смузі, водій якого завчасно подав сигнал про намір повороту ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху та, будучи об`єктивно спроможним виявити перешкоду для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу або безпечного об`їзду, як наслідок допустив зіткнення на проїжджій частині дороги поблизу лівого узбіччя із мотоциклом марки «SPARTA SD 199», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який завершував маневр повороту ліворуч на прилеглу територію. 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, пасажир мотоцикла ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості, кожне окремо, відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я, терміном більше як 21 день.
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3б, 2.9a, 12.3, 14.2б Правил дорожнього руху, а саме:
- п. 2.3б - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни;
- п. 2.9а - водієві забороняється керувати транспортним засобам у стані алкогольного сп`яніння;
- п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п. 14.2б - перед початком обгону водій повинен переконатися, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, апеляційна скарга подається у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Вказує на те, що судом першої інстанції не вмотивовано належним чином наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину. Зокрема, судом першої інстанції не мотивовано, яким чином зазначені у вироку обставини, що пом`якшують покарання, які не зазначені в обвинувальному акті, суттєво істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Вважає, що судом першої інстанції при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому не враховано належним чином характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставин його скоєння. Зокрема, без достатньої оцінки залишилось те, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; за керування в стані алкогольного сп`яніння притягався до адміністративної відповідальності. Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 6 років. В решті вирок залишити без змін.
В змінах та доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що подана апеляцій скарга підтримується. Разом з тим, вважає, що у вироці суду першої інстанції формулювання обвинувачення викладено не точно, зменшено його обсяг, а саме не зазначено в формулі обвинувачення про заподіяння потерпілому тілесного ушкодження середньої тяжкості та не визнано доведеним вчинення ОСОБА_7 злочину особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З наведених підстав вважає, вирок суду необхідно скасувати. 
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник посилається на обгрунтованість застосування судом положень ст. 69 КК України, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін. 
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілі, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожен зокрема, вказують, що ОСОБА_7 повністю відшкодував спричинену шкоду, будь яких претензій до обвинуваченого вони не мають. Просять вирок суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. 
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити; обвинуваченого та захисника, які, кожен зокрема, заперечили доводи апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286-1 КК України є правильною і також не оскаржується.
У відповідності до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, обставини його вчинення – вчинення злочину з необережності, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності (а.с. 155-156), характеризується позитивно за місцем проживання (а.с. 153), повністю відшкодував матеріальну шкоду, батько перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим він утримує молодшого брата, який є дитиною з інвалідністю, а також висновок досудової доповіді уповноваженого центру пробації про можливість виправлення обвинуваченої особи без ізоляції від суспільства (а.с. 168-170, 171).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, що встановлено в суді першої та апеляційної інстанцій; обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Окрім того, зазначені обставини судом визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, а також врахувавши наслідки вчиненого злочину, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення основного покарання за ч.2 ст.286-1 КК України нижче нижньої межі, як це передбачено ст.69 КК України, однак, з огляду на результати токсикологічного дослідження №2879 від 19.08.2025 виявлено етанол в крові ОСОБА_7 – 3 проміле (а.с.144), останній будучи позбавленим права керування транспортними засобами на строк 1 рік, згідно постанови Камінь – Каширського районного суду від 12.03.2024 (а.с.159-161) порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, заподіявши потерпілим середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження. 
Відтак, на глибоке переконання апеляційного суду, судом першої інстанції при призначені ОСОБА_7 основного покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду не в повній мірі було враховано вищезазначені обставини. 
Положеннями ст.414 КПК України регламентовано, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити основне покарання із застосуванням ст.69 КК України, однак у виді обмеження волі, яке буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Окрім того, з огляду на вищевикладене, є слушними доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 6 років.
Апеляційний суд враховує, що позиція потерпілих щодо обрання заходу примусу не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про скасування вироку в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України. 
На думку апеляційного суду, покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Крім того, призначене покарання, на думку апеляційного суду, не є надто суворим чи м`яким. 
На думку суду апеляційної інстанції, таким чином буде досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Так органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілим середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження. 
Однак, у вироці суд першої інстанції не в повній мірі виклав об`єктивну сторону ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме не конкретизував суспільно – небезпечні наслідки у виді тілесних ушкоджень отриманих потерпілими, згідно проведеного СМЕ.
А також фабулу обвинувачення, - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання – скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд, -

У Х В А Л И В 

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 листопада 2025року стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання – скасувати.
Визнати доведення вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілим середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження. 
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 6 (шість) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом.

Головуючий

Судді