Справа № 352/2121/25
Провадження № 2/352/125/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Заочне
27 лютого 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - Гриньків Д.В.,
секретар судового засідання Івасів В.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
третьої особи ОСОБА_3 ,
представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради – Ходань Л.Л.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:
І. Короткий зміст позовних вимог.
10.09.2025 року позивач звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову посилається на те, що його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З часу свого народження позивач проживає разом із матір`ю. У 2013 році шлюб між батьками позивача було розірвано, батьки проживають окремо. Позивач зазначає, що не пам`ятає свого батька, з самого дитинства проживає лише з матір`ю, а батька бачив лише на фотографії. Останній ніколи не приходив до сина до дому, ні у садок, ні до школи. Не цікавився ні сином, ні його справами, не знає його друзів, не цікавився як позивач навчається. Ніколи батько не відвідував батьківські збори чи інші позакласні заходи. Окрім цього, вказує, що батько не цікавився станом здоров`я позивача, ніколи не телефонував, не вітав з днем народження, не дарував подарунки, не купував одяг, навіть не бачив позивача. Зауважує, що батько не бере жодної участі у житті сина, у його вихованні, залишив його як непотрібну річ. Всю любов та піклування протягом свого свідомого життя позивач отримував від матері. Оскільки позивач не бажає, що ОСОБА_4 був його батьком, він звернувся до органів опіки і піклування про надання висновку про позбавлення відповідача батьківських прав, а також про надання висновку щодо зміни прізвища позивача. Просив позов задовольнити.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, позбавити  ОСОБА_4 батьківських прав щодо ОСОБА_1 . 
Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.
Судом неодноразово здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулось до суду, як не вручене, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що колишнього чоловіка не бачила 10 років, останній сплачує аліменти на утримання сина в мінімальному предбаченому законом розмірі та допускає заборгованість по їх сплаті. Зазначила, цих коштів не вистачає навіть на найменші витрати дитини. Вказала, що оскільки син вирішив позбавити батька батьківських прав, то ОСОБА_6 не заперечувала щодо цього. Просила позов задовольнити.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської радине заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що жодних заяв від батька чи його родичів до органу опіки і піклування не надходило, клопотань про усунення перешкод у спілкуванні дитини з батьком не було. Рішення про позбавлення відповідача батьків прав щодо позивача на засіданні органу опіки прийнято одноголосно. Вказала, що відповідача намагались розшукати, однак його контактів ніхто не має.
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 15.09.2025 року постановлено відкрити провадження у цивільній справі за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 24.11.2025 року постановлено викликати для допиту у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Ухвалою судді від 24.11.2025 року підготовче провадження було закрите та призначено справу до судового розгляду.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 15.09.2011 року виконкомом Чорнолізької сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).
Рішенням Тисменицького районного суду від 11.11.2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено залишити проживати із матір`ю. Прізвище ОСОБА_12 змінено на « ОСОБА_13 » (а.с.16).
Відповідно до розрахунку із сплати аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на утримання сина станом на 31.07.2025 сума заборгованості по сплаті аліментів становить 6 348,00 грн. Сума аліментів, яка підлягає стягненню, в місяць становить 1598,00 грн (а.с.18).
Згідно довідки Чорнолізького старостинського округу №12 Тисменицької міської ради від 01.09.2025 року №206, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації разом з мамою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дідом ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та бабою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).
Відповідно до довідки Чорнолізької лікарської амбулаторії загальної практики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом сімейного лікаря Чорнолізької ЛАЗПМС з народження. На всіх профілактичних оглядах, вакцинації, під час захворювань дитина була у супроводі мами і бабусі. Батька дитини на оглядах не було (а.с.12).
Згідно характеристики ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 9 класу Чорнолізького ліцею Тисменицької міської ради, ОСОБА_16 навчається у ліцеї з першого класу. Зарекомендував себе як здібний, активний, комунікабельний учень. Має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил, має хорошу пам`ять. Виявляє логічне мислення. Правила поведінки завжди свідомо виконує, не схильний до протиправної поведінки. Охайний, добрий, завжди готовий прийти на допомогу. Має багато друзів. Мама цікавиться навчанням та вихованням сина. Відвідувала класні і загальношкільні батьківські збори, співпрацювала з класним керівником. Батько навчанням не цікавився і не був присутній на батьківських зборах (а.с.13).
Відповідно до заяви від 04.09.2025 № 161/01-16 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_2 та заяви від 04.09.2025 № 160/01-16 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя с. Солів, Печеніжинської ТГ, дані особи є хресними батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожного року приходять до нього на День народження і жодного разу не бачили батька дитини ОСОБА_4 . ОСОБА_17 підтверджують те, що він 12 років не приходить до дитини і не бере участь у вихованні та утриманні сина. Не було його коли ОСОБА_18 йшов в перший клас, а також коли дитина йшла до першого причастя. ОСОБА_18 зовсім не знає як виглядає його батько, вони не спілкуються (а.с.23, 24).
Відповідно до заяви від 04.09.2025 № 162/01-16 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки АДРЕСА_1 та заяви від 04.09.2025 № 163/01- 16 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителя АДРЕСА_1 , дані особи є сусідами ОСОБА_3 і підтверджують те, що її колишній чоловік ОСОБА_4 12 років не займається вихованням та утриманням сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Галина сама виховує дитину і забезпечує усім необхідним. ОСОБА_18 не знає свого батька і не бачив його в дитинстві (а.с.25, 26).
У відповідності до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тисменицької міської ради від 13.11.2025 року №01/02-122, виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьку ОСОБА_4 було належним чином надіслано повідомлення про час та місце проведення засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради (за місцем реєстрації), але лист повернувся у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною (а.с.95).
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що він є хресним батьком ОСОБА_11 . Навідує похресника один раз на місяць. Після того як батьки ОСОБА_11 розлучилися, свідок ОСОБА_19 більше не бачив. Через рік після розірвання шлюбу ОСОБА_19 зателефонував до свідка, однак про сім`ю спілкуватися не захотів. Наразі де знаходиться відповідач свідок не знає, з його батьками теж свідок не спілкується та давно їх не бачив.
Свідок ОСОБА_7 , який є сусідом позивача у судовому засіданні вказав, що відколи батьки ОСОБА_11 розлучились, батька більше не бачив, не знає де він проживає і що з ним відбувається. Вказує, що ніколи не бачив щоб інші родичі зі сторони батька навідували позивача. Сам позивач йому зазначав, що він батька не пам`ятає.
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 311/563/20, провадження № 61-14656св21, викладено висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.
Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.
Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Суд має встановити усі фактичні обставини для правильного вирішення справи і визначити, у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, чи є рішення суду таким, що ухвалене в інтересах дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 465/3694/14-ц (провадження № 61-36265св18) Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 713/63/17 (провадження № 61-27680св18).
З урахуванням принципу забезпечення «якнайкращих інтересів дитини» суд може застосувати до батька дитини крайній захід впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав у разі непідтримання ним стосунків з дитиною протягом тривалого часу, відсутність у батька інтересу до її життя, самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. (Постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року, справа № 202/7712/18).
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
VІ. Висновки суду.
Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Суд належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, встановивши усі фактичні обставини для правильного вирішення справи, дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 , його представником, а також органом опіки та піклування наведені підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України, для позбавлення батька батьківських прав. 
ОСОБА_4 протягом тривалого часу не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться нею, контакту не підтримує, допускає заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина.
При цьому визначальною, на переконання суду, є та обставина, що позивач не знає батька, його не пам`ятає та ніколи його не бачив, з ним не спілкується, будь-які контакти між ними відсутні. Ці обставини свідчать про те, що відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати.
Одночасно, з урахуванням вищевикладеного за відсутності будь- якого зв`язку між сторонами чи прояву інтересу як зі сторони дитини так і зі сторони батька в даному випадку свідчить про те, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо.
Тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, яка самостійно звернулась із позовом до суду, направлений на позитивний результат у його долі.
В той же час, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20.
Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
VІІ. Судові витрати.
Згідно ухвали судді від 15.09.2025 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п.12 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».
З ч. 6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. з відповідача в дохід держави.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 81, 141, 142, 263-266, 280, 282 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав щодо сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути із ОСОБА_4 на користь державного бюджету 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , НОМЕР_4 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради, вул. Галицька, 17, м. Тисмениця, Тисменицька ТГ, Івано-Франківська область, 77401, ЄДРПОУ: 04356165.
Рішення складене в повному обсязі 27.02.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області   Гриньків Д.В.