ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 квітня 2026 року справа №200/4007/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року (головуючий суддя І інстанції – Галатіна О.О.), складену в повному обсязі 16 лютого 2026 року, у справі № 200/4007/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) страхових виплат з 01 травня 2018 року.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити нарахування страхових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) та сплатити заборгованість по страховим виплатам з 01 травня 2018 року.
07.03.2023 року ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду замінено боржника на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішення набрало законної сили 05.04.2023 року.
11 лютого 2026 року до суду від представника позивача надійшли заперечення щодо прийняття судом вищевказаного звіту про виконання судового рішення. Вказує на те, що рішення суду у справі № 200/4007/22 від 02 лютого 2023 року не виконано взагалі, хоча пройшло вже 3 роки. Станом на момент подання даної заяви, жодних змін не відбулося. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснено розрахунок заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2021 року по 31.03.2023 року в сумі 391 281,25 грн та за період з 01.04.2023 року по 31.01.2026 року в сумі 686 878,14 грн., загалом 1 078 159,39 грн, що підтверджується інформацією боржника. Але ця сума, належна позивачу та нарахована відповідно рішенню суду дотепер не виплачена.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року відмовлено в прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року по адміністративній справі №200/4007/22.
Звільнено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від сплати штрафу.
Змінено спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року по адміністративній справі №200/4007/22, встановивши новий спосіб виконання судового рішення в частині зобов`язання поновити нарахування страхових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та сплатити заборгованість по страховим виплатам з 01 травня 2018 року на:
«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2021 року по 31.03.2023 року в сумі 391 281,25 грн, за період з 01.04.2023 року по 31.01.2026 року в сумі 686 878,14 грн., в загальній сумі 1 078 159,39 грн.».
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу в якій просило її скасувати та відмовити у задоволенні клопотання позивача про заміну способу виконання судового рішення.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що зміна способу виконання рішення суду із зобов`язання здійснити виплату заборгованості пенсійних виплат на стягнення конкретної суми цієї заборгованості з визначенням певного періоду, є зміною рішення по суті. 
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Нормами частини третьої зазначеної статті передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Частиною 3 статті 382-3 КАС України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу (частина 9 статті 382-3 КАС України).
Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 3 статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Суд зазначає, що рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4007/22 стосується страхових виплат, набрало законної сили. Вказане рішення залишається невиконаним.
Як зазначає Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в апеляційній скарзі, рішення суду є виконаним в частині поновлення страхових виплат.
Однак, судами встановлено, що у зв`язку з невиконання рішення суду від 22 вересня 2022 року у справі № 200/4007/22 в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості зі страхових виплат, більше двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є підстави для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з відповідача нарахованої суми заборгованості у загальному розмірі 1 078 159,39 грн.
Зважаючи на тривале невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4007/22 щодо виплати позивачу заборгованості по страховим виплатам, а також наявність обставин, що істотно ускладнюють його виконання, суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу виконання цього рішення в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сплатити заборгованість у розмірі 1 078 159,39 грн. на стягнення цієї суми
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі № 200/4007/22 – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі № 200/4007/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 квітня 2026 року. 

Судді А.В. Гайдар 
Е.Г. Казначеєв
І.Д. Компанієць