Справа № 392/737/25 
Провадження № 2/392/143/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 січня 2026 року        м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді - Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Мала Виска цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Таліон Плюс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 86850,300 грн, витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну допомогу у розмірі 5000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.08.2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено договір №831182563, який укладено в електронній формі, шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надало ОСОБА_1 кредит в сумі 27000.00 грн., шляхом перерахунку 21.11.2023 року, на його банківську карту № НОМЕР_1 грошових коштів. Умовами договору сторони погодили умови кредитування. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 12.11.2024 року відповідно до ст.1077 ЦК України Товариство відступило право вимоги за договором до ТОВ «Таліон Плюс» за Договором Факторингу №МВ-ТП/8. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, станом на день звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором №831182563 від 09.08.2024 року становить 86805,00 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 27000,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 59805,00 грн. в зв`язку з чим позивач ТОВ "Таліон Плюс" звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та витребувано докази. 
На виконання ухвали суду АТ КБ "ПриватБанк" надано інформацію про картку № НОМЕР_1 емітовану на ім`я ОСОБА_1 та виписку по рахунку за період 09.08.2024 - 10.08.2024 по картці ОСОБА_1 .
28.04.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кірюшин А.А. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у позові ТОВ «Таліон Плюс». На обґрунтування зазначив, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано: укладення кредитного договору між відповідачем і ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»; надання (перерахування) ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» відповідачу коштів у кредит за Кредитним договором; відступлення права вимоги до Відповідача на користь позивача за Договорами відступлення прав вимоги; наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. Вважає, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем кредитного договору та виникнення між ними будь-яких правовідносин. У позові позивач не вказує яким чином відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта) і які істотні умови вона містила. При цьому відповідач категорично заперечує, що він зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавця), створив в такій системі особистий кабінет, отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею, отримав електронне повідомлення від кредитодавця з одноразовим ідентифікатором, увів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця, використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору. Зазначає, що у позові позивач не підтверджує доказами те, яким чином був надісланий позивачем та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Крім того, звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідачем у інформаційно-телекомунікаційній системі, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з оспорюваними кредитними договорами, тому наявні достатні праві підстави для судового захисту прав та інтересів останнього. Вважає, що факт підписання даної угоди самим кредитодавцем не є доведеним позивачем. А тому, надані позивачем із позовом електронні копії електронних та паперових доказів не можуть бути достовірними доказами укладення кредитного договору. Додатком до позову є Довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно з якими на виконання кредитного договору, укладеного між позичальником/отримувачем ОСОБА_1 , та кредитодавцем/платником - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», кредитодавцем було ініційовано платіжні операції, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції. При цьому адресатами даної платіжної інструкції є АТ КБ «Приватбанк» та АТ «ОТП банк». Проте, будь-яких документів, які б свідчили про виконання даної платіжної інструкції матеріали справи не містять. Більш того, вказана довідка складена зацікавленою у справі особою, а саме первісним кредитодавцем, а тому не може бути визнана належним та допустимим доказом. Також додатком до позову є електронні копії підтверджень щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» та АТ КБ «Приватбанк». Однак, з матеріалів справи не вбачається яке місце у взаємовідносинах між позивачем та відповідачем займає ТОВ «ПрофітГід» та який саме факт має довести ця довідка, оскільки остання не містить в собі інформації про володільця банківської картки, її повний номер та призначення платежу. Окрім того, зазначав, що позивач не надіслав вимогу відповідачу завчасно у встановлені Законом строки (30 днів) про повернення споживчого кредиту, а відповідач таку вимогу отримав. Тобто не врегулював питання про повернення коштів в досудовому порядку. Відтак, у позивача не виникло право на дострокове стягнення суми кредиту та відсотків, а у відповідача не виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором. 
02.05.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, відповідно до змісту якої вважає відзив відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що націлений приховати справжні обставини справи задля уникнення виконання своїх зобов`язань за договором та протирічить діючому законодавству, з огляду на наступне. В період з 31.07.2017 року по 09.08.2024 року Відповідач уклав з Первісним кредитором 76 кредитних договорів, 75 з яких закриті в межах строку дії Договору, в тому числі, останній Договір за яким прострочено виконання зобов`язання з боку Відповідача та є предметом розгляду в даній справі, обов`язок з повернення отриманих коштів за яким Відповідачем порушено. Відтак, для укладання кредитних Договорів з Первісним кредиторам Відповідач заповнював свій Особистий кабінет, а саме заявки на отримання кредитних коштів, які містять персональні дані особи, в тому числі дані про електронну пошту та абонентський номер, які використовувались при укладені кредитних договорів, реквізити банківської картки, на котру перераховувались Первісним кредитором кредитні кошти на виконання умов кредитного договору. Первісним кредитором була здійснена належна перевірка та відповідно ідентифікація та верифікація Позичальника відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020  № 107. Ідентифікація та верифікація Позичальника здійснена Товариством із використанням інструменту покладання, шляхом отримання ідентифікаційних даних із використанням системи BankID Національного банку України відповідно до вимог підпункту 1 пункту 31 Додатку 2 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107. Інформація по електронному підтвердженню дистанційної ідентифікації та верифікації Позичальника, яке було отримано Товариством із використанням інструменту покладання. Відповідач, укладаючи Договір, пройшов верифікацію, тим самим підтвердив актуальність та належність фінансового мобільного номеру  НОМЕР_2 , який був вказаний останнім при заповненні заяви на отримання кредиту, саме йому та інших персональних даних. Дані Позичальника верифіковані шляхом отримання необхідної інформації від третьої сторони, на підставі Договору про надання інформаційних послуг N16/01/001 від 16.01.2021 року з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладеного відповідно до вимог Додатку 10 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 N107. Одразу після підписання Договору Сторонами, ідентичний примірник Договору був направлений Відповідачу на його електронну адресу, яка була вказана ним у Заявці на отримання грошових коштів в кредит та закріплена в реквізитах сторін Договору, а саме, volodimir.bezugly@ukr.net. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та Паспорт споживчого кредиту обома сторонами Договору, інформація про підпис Договору та його актуальність міститься у вигляді QR-коду, зокрема сторінка 27, а інформація про підпис Паспорта споживчого кредиту на сторінці 4. Отже, укладаючи та підписуючи Договір одноразовим ідентифікатором (код СМС- повідомлення), Відповідач розумів, погоджувався та визнавав умови та основні зобов`язання, зазначені у ньому. Вважає, що первісний кредитор виконав свій обов`язок і надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується інформаційною довідкою від платіжної установи, а Відповідач свої зобов`язання за кредитним Договором належним чином не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у сумі 86805,00 грн, до якої входить заборгованість по кредиту - 27 000,00 грн та заборгованість по процентам за користування кредитом - 59805,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Позивачем до позовної заяви. Окрім того, зазначила, що дострокове розірвання Договору ніяким чином не пов`язане із строком дії кредитного Договору, однак, зобов`язання Позичальника перед Кредитором щодо сплати процентів за користування кредитними коштами ніхто не анулював і такі продовжували існувати до подачі позову до суду.
Представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» подав заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказах, аргументів, наведених у відповіді на відзив та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Кірюшин А.А. в судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документа. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.
Судом встановлено, що 09.08.2024 року ОСОБА_1 було залишено заявку на отримання грошових коштів у кредит на загальну суму 27000 грн., з початковим строком дисконтного періоду кредитування 30 днів та строком кредитування 1826 дні, на підставі якої 09.08.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №831182563, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у виді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту у розмірі 27000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Згідно з п. 2.3 Договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 27000 грн. 09.08.2024 року (що є датою надання договору).
Відповідно до п. 2.4 Договору, другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором.
Відповідно до п.3.1. Договору, позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 25 днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.
Згідно із п.4.1. Договору, з метою укладення цього Договору Позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору (перший Транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування Кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом - Дисконтний період. Максимально доступна сума Кредиту, яка доступна Позичальнику і яку Позичальник може отримати шляхом ініціювання другого та наступних Траншів, вказана в п. 2.1. Договору як сума Кредитного ліміту, та визначається Кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу Позичальника.
Відповідно до п. 4.7 Договору, кредитодавець в якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення договору та встановлення ділових відносин, серед іншого, здійснив заходи належної перевірки особи позичальника, в тому числі позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем. Верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: «спосіб верифікації - Система BankID НБУ; дата отримання інформації - 13.05.2024; ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації - 6391b15e-3fc7-4956-ac91-28371bb18ac6.
За змістом п. 4.10.7 Договору, позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п.3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати».
Пунктом 7.1 та 7.2 Договору, визначено, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 06.08.2024 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. У разі Пролонгації чи Поновлення Дисконтного періоду Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту зміщується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7.
Згідно з п. 7.3. Договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 06.08.2029 року.
Відповідно до п.7.4 Договору, проценти за договором сплачуються в наступному порядку: - протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору (пп. 7.4.1); - після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (пп. 7.4.2).
Пунктом 8.3 Договору, визначено, що на момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 1,5 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 року базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковими траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає 1% за день користування таким траншем.
Для суми Кредиту отриманої за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 30 днів Дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом Дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 39150 грн. та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 12150 грн, суму Кредиту у розмірі 27000 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, з припущення користування Кредитом протягом Дисконтного періоду зі сплатою процентів за Базовою ставкою, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 9089,90 відсотків річних. Денна процентна ставка, за методикою розрахунку передбаченою частиною 4 статті 8 Закону, розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування сумою першого Траншу за весь строк кредитування: 739530 грн. / (сума першого Траншу за Договором: 27000 грн. / (строк кредитування: 1826 днів) х 100%= 1,50 відсотків в день (п. 8.4 Договору).
Відповідно до п. 8.5 Договору, за умови повного дострокового погашення всієї суми Кредиту за всіма отриманими Траншами протягом 6 календарних днів після дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, Кредитодавець зобов`язаний зменшити зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування Кредитом наступним чином: -за період від дати видачі першого траншу до 08.09.2024 (включно) розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою 0,50 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 182,50 відсотків річних (п.8.5.1 Договору);
У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів або здійснить поновлення Дисконтного періоду, на період після 08.09.2024 року розрахунок витрат за Кредитом здійснюється Індивідуальною процентною ставкою 1,00 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 365,18 відсотків річних. Кредитодавець має право зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації, зокрема у разі отримання Позичальником від Кредитодавця та введення в Особистому кабінеті спеціального набору символів (промокоду), які дають право на отримання додаткової знижки на Індивідуальну процентну ставку (п. 8.5.2 Договору).
Відповідно до п.8.8 Договору, проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми Кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні. Для зручності Позичальника в Особистому кабінеті та бухгалтерському обліку зобов`язання Позичальника по сплаті процентів обліковуються та відображається з припущення, що Позичальник отримає знижку на витрати по Договору, на умовах описаних в п. 8.5. Договору. Про розмір зобов`язань, без врахування знижки вказаної в п.8.5. Договору Позичальник інформується в Особистому кабінеті.
Пунктом 11.1 Договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.
Відповідно до п.14.1. Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua (а.с.185-200).
Також до договору додано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору №831182563 від 09.08.2024 року (а.с.183-184).
Відповідно до підтвердження ТОВ «ПрофітГід» вбачається, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ- 757 від 06.09.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: код платіжної інструкції - 9F115BFB-C167-4BC3-BC72-39C2ABB6EDFC, відправник - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» код 38569246, номер транзакції 42322-25792-45864, дата проведення 09.08.2024 о 19:56:19, сума переказу 27000,00 грн, емітент платіжної картки PRIVAT BANK, код авторизації 175310, опис Credit transaction ІПН НОМЕР_3 ОСОБА_2 Договір (оферта) 831182563 від 09.08.2024 (а.с.200 зворотна сторона).
Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання кредитного договору №831182563 від 09.08.2024 року, укладеним між Позичальником- ОСОБА_1 та Кредитодавцем - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», Кредитодавцем ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг за наступними реквізитами: Надавач платіжних послуг Платника: АТ «ОТП Банк», Надавач платіжних послуг Отримувача: АТ КБ «ПриватБанк», Особа платника: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», Особа Отримувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , Транзитний рахунок для перерахування коштів отримувача: НОМЕР_4 , Рахунок/платіжна картка отримувача:4731-21хх-хххх-4715, Термін дії 12.2027, сума платіжної операції:27000,00 грн, Ідентифікатор платіжної операції:42322-25792-45864, Дата ініціювання платіжної інструкції 09.08.2024 о 19:56:08, дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг):09.08.2024 о 19:56:21 (а.с.201).
Крім того, на виконання ухвали суду від 07.10.2025 року АТ КБ «Приват Банк» надано інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в банку емітовано картку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 ), на вказаний рахунок було зарахування коштів на суму 27000,00 грн від 09.08.2024, що також підтверджується випискою за період 09.08.2024-10.08.2024 наданою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.240-241).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке є первісним кредитором, станом на 12.11.2024 відповідач має заборгованість на загальну суму 100305,00 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 27000,00 грн, процентів - 59805,00 грн., неустойки - 13500,00 грн. (а.с. 180-182).
При цьому, загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем становить 86805,00 грн, з яких: 27000,00 - заборгованість за кредитом, 59805,00 грн- заборгованість про процентам за користування кредитом.
12.11.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (далі - фактор) укладено договір факторингу № МВ-ТП/8.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що в порядку та на умовах даного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги (а.с. 174-176).
Відповідно до реєстру прав вимоги від 12.11.2024 року, підписаного на виконання Договору факторингу №МВ-ТП/8 , ТОВ «ТАЛІОН «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 831182563 від 09.08.2024 року на загальну суму 10800,00 грн (а.с.177).
Згідно з п.п.7.2.-7.3 Договору в обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 08.09.2029 року.
Відповідно до п.8.3. Договору, на момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за цим Договором Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових Траншів за цим Договором після 21.08.2024 року Базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за 1 користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру Денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким Траншем.
Відповідно до п. 9.1.1.7 Договору, встановлено, що у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, дострокове припинення Договору.
Відповідачу 12.11.2024 надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за договором № 831182563 від 09.08.2024 року до ТОВ «Таліон Плюс» (а.с.201 зворотна сторона).
05.02.2025 року ТОВ «Таліон Плюс» надіслав відповідачу повідомлення, у якому повідомлено про дострокове розірвання кредитного договору № 831182563 від 09.08.2024 року та необхідність оплати всієї суми заборгованості у розмірі 100305,00 грн., яка була залишена без відповіді та задоволення (а.с. 202 ).
Вирішуючи даний позов суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»)
Правилами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Так, судом встановлено, що Договір кредитної ліній між відповідачем та первісним кредитором укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний договір відповідач підписав шляхом використання електронного підпису. Відповідач на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови отримання кредиту, натиснувши іконку «відправити/підписати».
З урахуванням вказаного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не міг бути укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Вищезазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21.
Так, з наданих доказів вбачається, що під час укладення Договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, а також строк кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах, однак порушив їх, заборгованість не погасив, та право вимоги перейшло до позивача. 
А відтак, безпідставними є посилання представника відповідача на те, що відповідач ОСОБА_1 , не укладав кредитний договір, та позивач не довів факт укладення та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, з огляду на те, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а грошові кошти перераховані на належну відповідачу банківську картку.
Щодо доводів представника відповідача про стягнення заборгованості до закінчення строку Кредитного договору, суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 9.1.1.1. Договору передбачено, що Кредитор має право вимагати від Позичальника повернення суми Кредиту, процентів за користування Кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором. Положенням Договору, саме, п. 9.1.1.7, та ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Позичальника про дострокове припинення Договору. Пункт 12.2 Договору передбачає, що порушенням умов Договору вважається невиконання або неналежне його виконання.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові №521/21255/13- ц (провадження №14-600цс18) від 27 березня 2019 року підсумувала, що «Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України).
З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 86805,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 27000,00 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 59805,00 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.
Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» в особі керуючого партнера Колінько А.В. та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», Додаткову угоду №328 від 30.12.2024 року про надання правової допомоги до договору №5 від 02.12.2024, Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 року відповідно до Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024, згідно якого: Адвокатське об`єднання виконало зобов`язання у повному обсязі, а саме: здійснено підготовку до розгляду справи (4 години) -1000 грн, підготовку та направлення повідомлення про оплату заборгованості (2 години) -500 грн, підготовку позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копії письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду ( 10 годин) - 3500 грн., платіжну інструкцію від 30.12.2024 на суму 5000 грн, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Відповідач не скористався даним правом та з клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу до суду не звертався.
Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
Згідно п. 1 ч. 2 ст.137 та ч. 8 ст.141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
Визначаючи заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; враховуючи що справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження, а представник позивача надіслав заяву про розгляд справи без участі, суд вважає, що з урахуванням принципу розумності, справедливості та обсягом наданих послуг є сума відшкодування в розмірі 4000,00 грн. і саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2422.40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором №831182563 від 09.08.2024 у розмірі 86805,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.
Учасники справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» ЄДРПОУ 39700642, адреса: 14017 Чернігівська обл. місто Чернігів, вул. Жабинського, будинок 13.
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя       Альона  Володимирівна Бадердінова