П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/2714/25	

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,
повний текст судового рішення
складено 01.09.2025, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №400/2714/25 за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.11.2024 №0241740408
У С Т А Н О В И В:
20.03.2025 товариство з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 22.11.2024 №0241740408 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1020 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що станом на 01.01.2024 у ТОВ "Баштанський сирзавод" не було обов`язку подавати податкову звітність з плати за землю за період 2024 рік, оскільки на підставі договору купівлі-продажу від 09.05.2023 цілісний майновий комплекс реалізовано на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Про такі обставини позивач повідомляв як орган місцевого самоврядування, так і податковий орган. 
Відповідач із позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що ТОВ "Баштанський сирзавод" повинно було подати до контролюючого органу, однак не подано податкову звітність з плати за землю за період 2024 рік.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №400/2714/25 позов ТОВ "Баштанський сирзавод" задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДІІС у Миколаївській області від 22.11.2024 №0241740408.
Задовольняючи позовні вимоги окружний адміністративний суд вказав, що у разі переходу права власності на нерухоме майно до нового власника також переходить право оренди землі, яка знаходиться під нерухомим майном. Як зауважив суд першої інстанції, обов`язок подавати декларацію виникає у орендаря-користувача земельної ділянки. Після укладення договору купівлі-продажу у нового власника нерухомості виникли обов`язки з подання декларації з оренди землі, оскільки він вже є користувачем/орендарем земельних ділянок під нерухомістю.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвали нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління ДПС у Миколаївській області вказує про наявність у ТОВ "Баштанський сирзавод" обов`язку із подання податкової звітності з плати за землю за період 2024 рік. Однак, такої звітності позивачем безпідставно не подано. Як стверджує податковий орган, земельні ділянки, що перебувають у користуванні юридичних осіб, передаються в користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування тільки після припинення користування ними в порядку, визначеному законом. У досліджуваній ситуації «автоматичність» переходу прав користування земельною ділянкою при переході права власності на розташований на ній об`єкт нерухомості від землекористувача до нового власника майна не відбувається.
Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом ТОВ "Баштанський сирзавод" до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач погоджується із висновками суду першої інстанції, які викладено в оскаржуваному рішенні від 01.09.2025 у справі №400/2714/25. Натомість, наведені Головним управлінням ДПС у Миколаївській області в апеляційній скарзі доводи уважає безпідставними.
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини. 
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що 22.10.2024 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області складено акт про результати камеральної перевірки щодо неподання/несвоєчасного подання податкової звітності №17421/14-29-04-08-09/00446500.
У висновках названого акту вказано про неподання ТОВ "Баштанський сирзавод" податкової звітності з плати за землю за період 2024 рік (орендна плата з юридичних осіб), що є порушенням пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України. 
На підставі акту перевірки від 22.10.2024 №17421/14-29-04-08-09/00446500 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.11.2024 №0241740408 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 1020грн. 
Не погодившись із прийнятим суб`єктом владних повноважень індивідуальним актом позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Здійснюючи апеляційний перегляд даної справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.
Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Згідно із пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
За приписами пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Отже, нормами Податкового кодексу України передбачено відповідальність платників плати за землю за неподання відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкової декларації на поточний рік.
Водночас, за приписами підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є землекористувачі.
Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Згідно із пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
За приписами пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Як передбачено частиною другою статті 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Відтак, здійснивши аналіз наведених законодавчих норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на будівлі, розташовані на орендованій земельній ділянці, до іншої особи припиняється дія договору оренди земельної ділянки з попереднім орендарем, у якого виникає обов`язок щодо сплати орендної плати за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році та припиняється обов`язок щодо подальшої сплати орендної плати й подання податкових декларацій з плати за землю.
Аналогічний правовий висновок підтримано Верховним Судом під час здійснення перегляду в касаційному порядку справи № 0340/1738/18 (постанова від 22.12.2022).
Як з`ясовано колегією суддів, до 2023 року у власності товариства з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" перебував цілісний майновий комплекс, молокозавод з прилеглими господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: вул. Куценка Миколи,3, смт.Єланець, Єланецький район, Миколаївська область. 
14.06.2023 товариством з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2023 рік.
09.05.2023 між товариством з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" (Продавець) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (Покупці) укладено договір купівлі-продажу (зареєстровано в реєстрі за №595).
За умовами такого правочину Продавець передає у власність (продає), а Покупці приймають у власність (купують) по (одній другій) частці кожний належний Продавцю цілісний майновий комплекс, молокозавод з прилеглими господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, 09.05.2023 товариством з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" відчужено об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь третіх осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
За наведеного, на переконання апеляційного адміністративного суду, разом з переходом права власності на об`єкти нерухомості у 2023 році до інших осіб від позивача перейшло також і право оренди на земельну ділянку, яка знаходиться під такими об`єктами. 
Означене виключає наявність у товариства з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" обов`язку з подання податкових декларацій з плати за землю відносно земельної, яка знаходиться під об`єктами нерухомості, розташованими за адресою: Миколаївська область, Вознесенський (колишній Єланецький) район, смт.Єланець, вул. Куценка Миколи,3.
З урахуванням установлених обставин та зроблених висновків колегія суддів вказує про безпідставність застосування товариства з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" штрафних санкцій за неподання податкової звітності з плати за землю за 2024 рік згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.11.2024 №0241740408.
Стосовно тверджень податкового органу про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що державну реєстрацію припинення договору оренди не проведено, суд апеляційної інстанції вказує про їх безпідставність, оскільки припинення права оренди земельної ділянки законодавством поставлено в залежність саме від переходу права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, а не від державної реєстрації припинення такого договору.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №822/2696/17, від 17.12.2019 у справі №804/4739/16, від 02.06.2022 у справі №826/18567/16, від 28.06.2022 у справі №804/3018/18, від 20.10.2022 у справі №826/10981/17.
Установлені у межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.
Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про задоволення позовних вимог товариства з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод".
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №400/2714/25 за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.11.2024 №0241740408 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький