ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/587/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Хотенця П.В. 
при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром", село Вільхівка, Харківська область 	
до 	Держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, м. Москва 	
про 	стягнення 26145786,47 грн. 	
за участю представників сторін:
позивача - Селезень С.В., адвокат, ордер № 1372982 від 12.02.2026
відповідача - не з`явився 
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром", село Вільхівка, Харківська область звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, м. Москва, в якій просить суд стягнути з відповідача реальні збитки, понесені матеріальним активам Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" внаслідок збройної агресії Російської Федерації в сумі 7566495,07 грн, що еквівалентно 178714,71 доларів США; упущену вигоду в сумі 9452370,40 грн, що еквівалентно 219113,76 доларів США; матеріальну шкоду, завдану власнику нерухомого майна Товариству з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" внаслідок руйнування (пошкодження) будівлі за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6 в сумі 9126921,00 грн та 129045,44 грн витрат, понесених для проведення експертиз. Просить покласти на відповідачів витрати зі сплати судового збору.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 лютого 2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром", село Вільхівка, Харківська область до Держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, м. Москва про стягнення 26145786,47 грн залишено без руху; надано позивачу строк 7 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви, датованої 24 лютого 2026 року.
27 лютого 2026 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" усунено недоліки шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви, датованої 24 лютого 2026 року.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засіданні на 10 березня 2026 року о 14 годин.
Протокольною ухвалою суду від 10 березня 2026 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 30 березня 2026 року о 15 годин.
Протокольною ухвалою суду від 30 березня 2026 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 квітня 2026 року о 15:40 годин. 
Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився.
Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка розглядається, судом враховано наступне: предметом позову є відшкодування шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту). У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. До таких висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі №308/9708/19 (провадження №61-18782св21), від 25 січня 2019 року №796/165/18, від 18 травня 2022 року №760/17232/20-ц, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі №635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58).
Згідно частин 5, 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії.
Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. 
Відомості про судовий розгляд справи та зазначені процесуальні рішення своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними.
Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" (позивач), є власником нерухомого майна – нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, село Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6, загальною площею 1004,1 кв.м. Вказане нежитлове приміщення належать позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 23 липня 2015 року. 
Вказана нерухомість (виробничий будинок) використовується позивачем для здійснення своєї господарської діяльності, розміщення обладнання, організації складу сировини та виробництва продукції.
24 лютого 2022 року, Російська Федерація (відповідач), розпочала широкомасштабний військовий наступ на територію України, внаслідок чого, на всій території України розпочалось нанесення масованих авіаударів, ракетних та артилерійських обстрілів як по військовим так і по цивільним об`єктам. 
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який наразі продовжено.
21 червня 2024 року військовими Російської Федерації був здійснений обстріл виробничого приміщення, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" на праві власності за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, село Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6. Внаслідок ворожого обстрілу військовими Російської Федерації було пошкоджено будівлю виробничого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром". Конструктив приміщення, зовнішні стіни, дах, комунікації зазнали значних ушкоджень; знищено виробниче приміщення, а також обладнання та товарні запаси, які належали позивача. Подальше використання нежитлового приміщення є неможливим.
Підтвердженням є фотографії нежитлового приміщення позивача після обстрілу, Акт комісійного обстеження об`єктів пошкоджених внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 25 вересня 2025 року, Висновки експертів Національного наукового інституту "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса".
22 червня 2024 року за фактом обстрілу військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації цивільного об`єкту, а саме по підприємству за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, село Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6 слідчим відділом Управління Служби Безпеки України в Харківській області було відкрите кримінальне провадження за №12024221340000602, в якому на даний час слідчим відділом Управління Служби Безпеки України в Харківській області проводиться досудове розслідування за частиною 1 статті 438 Кримінального Кодексу України "Порушення законів та звичаїв війни".
26 серпня 2025 року слідчим СВ УСБУ в Харківській області проведено огляд місця події, а саме нежитлового приміщення за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, село Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6. Під час огляду зафіксовано, що внаслідок ворожого обстрілу було пошкоджено фасад будівлі: з південного та західного боку наявні отвори різного діаметру, які утворились від потрапляння уламків від снарядів невстановленого калібру, з північного боку стінові панелі (сайдинг) зірвані внаслідок дії вибухової хвилі від потрапляння снаряду невстановленого калібру. Також, з північно-східного боку будівлі наявна руйнація частини зовнішньої стіни. Зі південно-східного боку металеві-профільовані листи, які являють собою зовнішню стіну деформовані, наявні множинні отвори від потрапляння уламків від снарядів. Дах будівлі також пошкоджено від множинних потраплянь уламків ворожих снарядів, проте з метою збереження будівлі, дах було відремонтовано до проведення огляду.
Також, встановлено, що чіллер ERBAY, який знаходиться західного боку будівлі пошкоджено уламками від снарядів. Вищезазначене обладнання не придатне для подальшого використання. Крім того, всі вікна та елементи зовнішнього освітлення будівлі внаслідок дії вибухової хвилі від потрапляння ворожих снарядів було знищено. Встановлено, що ворота, які знаходяться з південно-західного боку будівлі деформовані внаслідок дії вибухової хвилі та потрапляння уламків снарядів. Використання за функціональним призначенням наразі неможливе. Вікна приміщень вибиті та наразі забиті OSB-плитами або дерев`яними піддонами. Інженерні комунікації будівлі пошкоджені та деформовані, наявні обірвані дроти електромереж, пошкоджено електрощитові, труби перебиті внаслідок потрапляння уламків снарядів чи падіння інших предметів, яке спровоковано вибуховою хвилею. 
Матеріали справи свідчать про те, що 25 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" слідчим Управління служби безпеки в Харківській області визнано потерпілим у кримінальному провадженні за №12024221340000602, за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України "Порушення законів та звичаїв війни".
25 вересня 2025 року органами місцевого самоврядування було проведено комісійне обстеження нежитлових приміщень, що належать позивачу та знаходяться за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, село Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6.
За результатами обстеження складено Акт № 2717 обстеження будівель та споруд пошкоджених під час проведення бойових дій на території Харківської області, спричиненої збройною агресією Російської Федерації від 25 вересня 2025 року. В Акті викладений висновок комісії, відповідно до якого: наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про необхідність виконання робіт щодо часткового демонтажу частин об`єкта або його окремих конструкцій, підсилення об`єкта або його окремих несучих та огороджувальних конструкцій, рекомендовано виконання робіт з відновлення, капітального ремонту або реконструкції.
Відповідно до Висновку експерта №13046 від 09 вересня 2025 року за результатами вибухотехнічного дослідження експертом Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" зроблено висновок про те, що пошкодження та руйнування нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, м. село Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6 були завдані у результаті нанесення по його території авіаційного удару та артилерійських обстрілів. Авіаційний удар був нанесений фугасною (осколково-фугасною) авіаційною бомбою калібру 250 кг. моделі 1962 р. ("ФАБ-250 М62"/ "ОФАБ-250Т М62"). Ймовірно, означена авіаційна бомба була оснащена універсальним модулем планування та корекції "УМПК". Артилерійські обстріли території досліджуваного об`єкта нерухомого майна здійснювалися осколково-фугасними артилерійськими снарядами калібру 122…152 мм. Достоменно визначити їх калібр та конкретні зразки не представляється можливим по причинам, наведеним у дослідницькій частині висновку. 
З метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу у результаті збройної агресії, судовими експертами Національного наукового інституту "Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса" було проведено будівельно-технічне дослідження.
Згідно висновку експерта Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" від 16 вересня 2025 року за №13047 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження розмір матеріальної шкоди, завданої власнику нерухомого майна внаслідок руйнування (пошкодження) будівлі за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6 складає 9126921,00 грн. 
Пошкодження нежитлового приміщення за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6 призвели до знищення товарно - матеріальних цінностей та основних засобів позивача, які там зберігались.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" наказами № 1 від 26 серпня 2025 року та № 2 від 26 серпня 2025 року створило робочу комісію та призначило проведення інвентаризації основних засобів та інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей підприємства за адресою:62431, Україна, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6 з метою перевірки їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 26 серпня 2025 року з обов`язковим складанням відповідних інвентаризаційних описів.
За результатами проведеної інвентаризації було встановлено знищення товарних запасів та основних засобів, які знаходилися у приміщеннях за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6, в повному обсязі, про що складені інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей від 14 листопада 2025 року.
На підставі протоколу інвентаризаційної комісії № 1 від 14 листопада 2025 року, наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" № 3 від 19 листопада 2025 року товарні запаси та основні засоби було списано, згідно Актів списання товарів та основних засобів.
Матеріали справи свідчать про те, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації" від 20 березня 2022 року № 326, з метою отримання експертної оцінки щодо визначення розміру реальних збитків, спричинених збройною агресією, позивач звернувся до Харківської торгово-промислової палати.
Харківською торгово-промисловою палатою складено експертний Звіт № 29-ОМ/25 від 18 грудня 2025 року, відповідно до якого вартість реальних збитків, що нанесені матеріальним активам Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" внаслідок збройної агресії Російської Федерації на дату оцінки складає: 7566495,07 грн, що еквівалентно 178714,71 доларів США, які належать позивачу та знаходились у пошкодженій нежитловій будівлі - виробничому приміщенні знищені в повному обсязі.
Крім того, на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації" від 20 березня 2022 року № 326, з метою отримання експертної оцінки щодо визначення розміру збитків, спричинених збройною агресією, позивач звернувся до суб`єкту оціночної діяльності Фізична особа - підприємець Дзюбан А.В., що діє на підставі сертифіката № 922/21 від 21 грудня 2021 року.
Звітом суб`єкта оціночної діяльності Фізична особа - підприємець Дзюбан А. В. від 26 січня 2026 року підтверджено, що вартість упущеної вигоди, що виникла у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" в результаті отримання реальних збитків внаслідок збройної агресії Російської Федерації на дату оцінки складає 9452370,40 грн, що еквівалентно 219113,76 доларів США .
При цьому, як свідчать матеріали справи, розмір заподіяних збитків позивачу відповідачем розрахований вказаними вище експертами відповідно до Національного стандарту № 1 та № 3, Міжнародних стандартів оцінки та на підставі Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України 18 жовтня 2022 року № 3904/1223, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 грудня 2022 року за № 1522/38858.
Враховуючи викладене, внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, знищено товарно-матеріальні запаси та основні засоби, належні позивачу, які знаходились у виробничому приміщенні за адресою: 62431, Україна, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6, що порушило його права володіння, користування та розпорядження відповідним майном, а також завдало реальних збитків у розмірі 7566495,07 грн, що еквівалентно 178714,71 доларів США.
Позивач також втратив можливість отримувати доходи, який він міг би реально одержувати за звичайними обставинами, якби його право не було порушено (упущена вигода). Розмір упущеної вигоди становить 9452370,40 грн, що еквівалентно 219113,76 доларів США.
У зв`язку з необхідністю проведення зазначених експертних досліджень Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" понесло додаткові витрати, пов`язані з оплатою їх проведення у розмірі 20355,84 грн, 50889,60 грн, 32000,00 грн, 25800,00 грн, а всього 129045,44 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Щодо визначення належного відповідача.
Державу представляє влада, яка охоплює виконавчу, законодавчу, судову, а також центральні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. З попереднього твердження випливає, що протиправні дії органів держави є її власними діями, тому безпосередньо держава несе відповідальність за протиправні діяння своїх органів, зокрема, збройних сил. Загальновідомо, що за військові дії на території України відповідальна російська федерація.
У постанові від 20 листопада 2018 року по справі № 5023/10655/11 Велика Палата Верховного Суду відзначила, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і у адміністративні правовідносини (пункт 6.21.). Вступаючи у цивільні чи господарські правовідносини, держава в особі відповідного органу насамперед має на меті задоволення приватного інтересу (пункт 6.23. постанови). 
Окреслені висновки Верховного Суду вказують на можливість держави вступати в господарські правовідносини через відповідні органи. Як зазначав Касаційний господарський суд у постанові від 04 жовтня 2022 року по справі № 910/5210/20 (пункт 5.4.) у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.
Висновки Касаційного господарського суду свідчать на користь висновку про те, що органи держави не є самостійними суб`єктами, а виконують представницьку функцію держави. Повноваження цього органу найбільш наближені до представництва інтересів РФ в іноземних судах.
Визначення Міністерства юстиції Російської Федерації представником є необхідним у цій справі через особливий статус держави, яка може вступати у правовідносини лише через свої компетентні органи.
Відповідно до Указу президента російської федерації від 28 травня 2018 року № 271 "Про внесення змін до положення про міністерство юстиції російської федерації, затвердженого Указом президента російської федерації від 13 жовтня 2004 року № 1313" пункт 1 Положення про міністерство юстиції російської федерації, затверджене Указом президента російської федерації від 13 жовтня 2004 року № 1313 "Питання міністерства юстиції російської федерації" доповнено підпунктом 5 такого змісту: "5) функції щодо забезпечення в межах своїх повноважень представництва і захисту інтересів російської федерації в судах іноземних держав і міжнародних судових і арбітражних органах, включаючи Європейський Суд з прав людини і Суд Євразійського економічного розвитку".
За цих обставин, Міністерство юстиції Російської Федерації є тим компетентним органом, який уповноважений здійснювати повноваження щодо представництва і захисту інтересів Російської Федерації в межах цього спору.
Щодо суті заявлених позовних вимог.
Згідно частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 
Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 1, частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).
За загальним правилом, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Вони є фактом об`єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають. Для притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування збитків необхідно, щоб порушення зобов`язання дійсно спричинило отримання кредитором збитку та можливе лише у разі наявності складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків; вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.
Суд зазначає, що при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 Цивільного кодексу України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Згідно статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частині 1 статті 320 Цивільного кодексу України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.
Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини 3 статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.
Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.
Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додатковим протоколом 1977 року до них.
Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України "Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні" визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №210/4458/15-ц, від 30 січня 2020 року у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 серпня 2017 року у справі №761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.
Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
За таких обставин, в силу положень національного законодавства України та міжнародних договорів, як частини українського національного законодавства, дії Російської Федерації за своєю суттю є актом збройної агресії по відношенню до України. Відтак, будь-які дії Російської Федерації з метою реалізації такої агресії є протиправними, у тому числі протиправним є і обстріли майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром", здійснений в рамках реалізації акту агресії відповідачем.
Згідно статті 25 Положення про закони і звичаї війни на суходолі (Додаток до Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі) забороняється будь-яким способом атакувати чи бомбардувати незахищені міста, селища, житлові будинки чи споруди.
Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.
У даному випадку матеріали справи не містять будь-яких доказів використання зруйнованого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" у воєнних цілях, відтак, дії військ Російської Федерації, внаслідок яких знищено майно названого товариства, вчинені всупереч законам і звичаям війни, а отже, Російська Федерація несе повну відповідальність як за відповідний ракетний удар, так і за спричинені ним наслідки, у тому числі і за шкоду, заподіяну майну позивача.
До того ж, відповідно до частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
У даному випадку протиправність діяння Російської Федерації, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України, в розумінні частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом який закріплено державою на законодавчому рівні.
Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.
Як встановлено судом, саме внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, позивачу завдано збитків.
Загальний розмір збитків Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" становить суму 26145786,47 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до Російської Федерації такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 (заява N 38722/02).
З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.
Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.
Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 4 - 5 статті 127 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В даному випадку, як свідчать матеріали справи, позивачем в порядку збору доказів, а саме факту знищення/пошкодження його майна та причинно-наслідкового зв`язку між нанесеними йому матеріальних збитків та діями військовослужбовців Російської Федерації та розмірів цих збитків було проведено три експертизи (Висновок експерта № 13045, Висновок експерта № 13046 за результатами проведення вибухотехнічних досліджень від 09 вересня 2025 року, Висновок експерта № 13047 за результатами проведення експертного будівельно – технічного дослідження від 09 вересня 2025 року) та оцінка майна.
Вартість наданих експертами послуг становить 129045,44 грн, що підтверджується: платіжною інструкцією № 1575 від 05 вересня 2025 року на суму 20355,84 грн, платіжною інструкцією № 1576 від 08 вересня 2025 року на суму 50889,60 грн, платіжною інструкцією № 1588 від 10 грудня 2025 року на суму 25800,00 грн та платіжною інструкцією № 1589 від 10 грудня 2025 року на суму 32000,00 грн.
За таких обставин, понесені позивачем витрати на оплату експертиз у загальному розмірі 129045,44 грн, підлягають задоволенню і стягненню з відповідача.
Окрім того, позивач при зверненні до суду з позовом був звільнений від оплати судового збору.
За таких обставин, з відповідача до Державного бюджету підлягають стягненню 392186,79 грн судового збору.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" (62431, Харківська область, Харківський район, село Вільхівка, вулиця Шевченко, будинок 6, код ЄДРПОУ 38117940) реальні збитки, понесені матеріальним активам Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" внаслідок збройної агресії Російської Федерації в сумі 7566495,07 грн, що еквівалентно 178714,71 доларів США; упущену вигоду в сумі 9452370,40 грн, що еквівалентно 219113,76 доларів США; матеріальну шкоду, завдану власнику нерухомого майна Товариству з обмеженою відповідальністю "Укртеплопром" внаслідок руйнування (пошкодження) будівлі за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. Шевченко, буд. 6 в сумі 9126921,00 грн та 129045,44 грн витрат, понесених для проведення експертиз.
Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, код ЄДРПОУ: 37993783, рахунок: UА908999980313111256000026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) 392186,79 грн судового збору.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "17" квітня 2026 р. 

Суддя		П.В. Хотенець