ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/1008/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Картере В. І., Огородніка К. М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" 
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2026
у складі колегії суддів: Чередка А.Є. - головуючого, Мороза В.Ф., Іванова О. Г.
у справі № 908/1008/25
про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ
На розгляд суду постало питання щодо відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду першої інстанції, постановленої за результатом розгляду грошових вимог кредитора у справі про неплатоспроможність.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції
1. 22.05.2025 ухвалою Господарського суду Запорізької області відкрито провадження у справі № 908/1008/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича; призначено попереднє судове засідання.
2. На офіційному веб-порталі судової влади України здійснено публікацію оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за № 76155 від 22.05.2025.
3. 20.06.2025 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Запорізької області надійшла заява від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - АТ "Ощадбанк", Банк) з грошовими вимогами до боржника на суму 1 525 330,44 грн.
4. 23.06.2025 ухвалою Господарського суду Запорізької області АТ "Ощадбанк" було прийнято до розгляду та призначено до спільного розгляду з грошовими вимогами ОСОБА_2 у судовому засіданні 10.07.2025.
5. 23.06.2025, як встановив суд апеляційної інстанції, Філії - Дніпропетровському обласному управлінню АТ "Ощадбанк" було надано повний доступ до матеріалів електронної справи, включно з кредиторськими вимогами, що підтверджується листом Господарського суду Запорізької області від 02.10.2025.
6. Апеляційним судом також з`ясовано, що 09.07.2025 представник Банку Борзенко Людмила Миколаївна звернулася до арбітражного керуючого Лященко С. С. із запитом про надання інформації щодо вимог інших кредиторів. У відповідь їй було роз`яснено, що заяви з грошовими вимогами подано до суду в електронній формі і ознайомитися з ними можна через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС. Копії звернення та відповіді знаходяться в матеріалах справи.
7. 10.07.2025 ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі №908/1008/25 визнано вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" у розмірі 39 235,11 грн основного боргу з другою чергою задоволення, та 4 844,80 грн судового збору - враховуються позачергово. Визнано вимоги ОСОБА_2 у розмірі 5 135 016,10 грн основного боргу з другою чергою задоволення, та 4 844,80 грн судового збору - враховуються позачергово. Відкладено попереднє засідання суду. 
8. Представник Банку Борзенко Людмила Миколаївна брала участь у судовому засіданні 10.07.2025, де розглядалися зазначені вимоги, що підтверджується протоколом судового засідання, на якому також були присутні від боржника - ОСОБА_4 , керуючий реструктуризацією - Лященко С. С.
9. 10.07.2025 ухвалу Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1008/25 надіслано та доставлено до зареєстрованого Електронного кабінету АТ "Ощадбанк" у підсистемі "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 11.07.2025 о 17:26, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
10. 17.07.2025 ухвалою Господарського суду Запорізької області визнано грошові вимоги АТ "Ощадбанк" до боржника у розмірі 1 519 274,44 грн основного боргу з другою чергою задоволення та 6 056 грн судового збору - враховуються позачергово, відкладено попереднє засідання суду на 21.08.2025.
11. Представник банку Борзенко Л. М. брала участь у судовому засіданні 17.07.2025, що підтверджується протоколом судового засідання, на якому також були присутні від боржника - ОСОБА_4 , керуючий реструктуризацією Лященко С. С.

Подання апеляційної скарги
12. 08.09.2026 (через систему "Електронний суд") до Центрального апеляційного господарського суду звернулося АТ "Ощадбанк" з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.07.2025 у справі № 908/1008/25 в частині визнання грошових вимог ОСОБА_2 у розмірі 5 135 016,10 грн основного боргу з другою чергою задоволення, та 4 844,80 грн судового збору, які враховуються позачергово.
13. Апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.
14. Обґрунтовуючи вказане клопотання, Банк доводив, що ухвалою господарського суду від 17.07.2025 визнано його грошові вимоги. Ухвалу складено та підписано 13.08.2025, та надійшла на електронний кабінет АТ "Ощадбанк" 14.08.2025. Тим самим, АТ "Ощадбанк" отримало статус кредитора у справі № 908/1008/25.
15. Скаржник вказував, що на заяву представника АТ "Ощадбанк" про надання доступу до матеріалів справи в електронному кабінеті у підсистемі Електронний Суд ЄСІКС - 27.08.2025 о 23 год. 41 хв. вперше було надано частковий доступ до матеріалів справи в електронному кабінеті, зокрема ухвали суду від 10.07.2025 та заяви з кредиторськими вимогами ОСОБА_2 , на підтвердження чого надає роздруківки скріншот екрану підсистеми електронного кабінету ЄСІКС 27.08.2025. Отже, на думку апелянта, датою ознайомлення з оскаржуваною ухвалою та заявою з кредиторськими вимогами ОСОБА_2 вважається 28.08.2025. Таким чином, десятиденний строк апеляційного оскарження для Банку розпочинається 28.08.2025 та закінчується 06.09.2025, що припадає на вихідний день, а тому такий строк спливає 08.09.2025. На підставі викладеного, враховуючи дату ознайомлення скаржника із оскаржуваної ухвалою та заявою про кредиторські вимоги ОСОБА_2 , Банк просив суд поновити строк на апеляційне оскарження. 
16. 20.11.2025 апеляційний господарський суд ухвалою визнав наведені апелянтом доводи щодо несвоєчасного оскарження рішення місцевого господарського суду неповажними та залишив апеляційну скаргу без руху із зазначенням недоліків апеляційної скарги, які необхідно було усунути скаржнику.
17. 27.11.2025 апеляційним господарським судом отримано від скаржника заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду, згідно з якою, з урахуванням раніше викладених доводів, додатково зазначає, що:
- надати оцінку ухвалі суду від 10.07.2025, на якому відбулось визнання грошових вимог кредитора ОСОБА_2 , можливо лише за умови ознайомлення з матеріалами, що були підставою для її винесення, доступ до яких (матеріалів) був у суду та інших учасників, крім АТ "Ощадбанк" (в т.ч. представника);
- Банк набув статусу учасника провадження після складення судом повного тексту ухвали від 17.07.2025 про визнання грошових вимог АТ "Ощадбанк" (ухвалу складено та підписано - 13.08.2025, надіслано - 14.08.2025, оприлюднено 15.08.2025);
- заяви кредиторів (з доданими матеріалами) окремо не надсилались/ не надходили ані Банку, ані його представнику (адвокату Борзенко Л.). Доступ до таких матеріалів судом не відкривався і було надано/отримано представником Банку вперше після окремо поданої заяви про ознайомлення - 28.08.2025;
- Банк (скаржник) подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 10.07.2025 лише після надання можливості судом та реалізації права на ознайомлення з матеріалами справи, що були підставою для її винесення і з дотриманням встановлених процесуальних строків відповідно до наведених обставин.
18. На підставі викладеного, Банк вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим просив суд його поновити. 

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
19. 09.02.2026 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у справі № 908/1008/25 відмовлено АТ "Ощадбанк" у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.07.2025 у справі №908/1008/25. Апеляційну скаргу АТ "Ощадбанк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.07.2025 у справі № 908/1008/25 повернуто заявникові. 
20. Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та мотивована тим, що апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
21. 03.03.2026 (через підсистему "Електронний суд") АТ "Ощадбанк" подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2026 у справі № 908/1008/25 та направити справу для продовження розгляду.
22. Скаржник доводить, що суд апеляційної інстанції визнав наведені апелянтом доводи щодо несвоєчасного оскарження рішення місцевого господарського суду неповажними, незважаючи на відсутність повного доступу Банку до електронної справи, зокрема до матеріалів справи за заявою з грошовими вимогами ОСОБА_2 , які задоволені судом першої інстанції ухвалою від 10.07.2025 та оскаржується АТ "Ощадбанк".
23. Скаржник стверджує про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права (ст. ст. 236, ч. 3 ст. 242, п. 2. ч. 6 ст. 242, ч. 3. ст. 261 ГПК, які регламентують порядок винесення, вручення судового рішення) та посилається на постанови Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 338/865/24, від 20.11.2024 у справі № 373/2163/21. 
24. Банк, посилаючись на висновки Верховного Суду в постанові від 22.07.2020 у справі № 904/4681/19 наголошує, що правом оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство наділені лише учасники такої справи, яким АТ "Ощадбанк" на момент постановлення оскарженої ним ухвали місцевого господарського суду (від 10.07.2025) не було, а отже, і не мало процесуальної можливості оскаржити таку ухвалу у встановлений ГПК України строк.
25. Банк доводить, що отримав статус кредитора у цій справі 13.08.2025 - з дня складення повного тексту ухвали суду першої інстанції від 17.07.2025, якою визнано його грошові вимоги до боржника. 
26. Посилаючись на висновки Верховного Суду у постановах від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20, від 01.06.2021 у справі № 911/2581/14, від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20 щодо підвищеного стандарту доказування кредиторських вимог скаржник стверджує, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги той факт, що судом першої інстанції не було надано доступ Банку до всіх матеріалів справи, які розміщені судом в електронному суді, а до електронного кабінету Банку надходили лише ухвали та протоколи по справі. Доступ до заяви з кредиторськими вимогами ОСОБА_2 був весь цей час відсутній і у АТ "Ощадбанк" з`явився вперше 27.08.2025 о 23 год 41 хв разом з ознайомленням представника.
27. Банк наголошує, що ненадання судом доступу до електронної справи (через Електронний кабінет ЄСІТС) є порушенням права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції) та позбавляє учасника можливості ознайомитися з матеріалами, вчасно подати докази та заперечення.
28. Крім того, Банк стверджує про порушення апеляційним судом ч. 3 ст. 261 ГПК України, оскільки питання про відмову вирішувалося судом в строк у 74 дні. Вважає, що суд апеляційної інстанції підійшов вибірково до викладених обставин справи і безпідставно відхилив доводи апелянта щодо неможливості ознайомлення з матеріалами справи в зв`язку з відсутністю у АТ "Ощадбанк" своєчасного надання судом першої інстанції до нього доступу.

Б. Узагальнені доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
29. 08.04.2026 від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка С. С. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він заперечує проти доводів скаржника та вважає касаційну скаргу Банку необґрунтованою. Вказує, що саме з 17.07.2025 Банк набув повного статусу кредитора та учасника провадження у справі про банкрутство з усіма процесуальними правами, зокрема - правом на оскарження ухвал суду. Доводить, що скаржник не навів жодного конкретного аргументу, який би пояснював, які саме об`єктивні та непереборні обставини унеможливлювали дії для ознайомлення з матеріалами справи та подання апеляційної скарги у встановлений строк. 
30. На переконання арбітражного керуючого, оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам статей 236, 261 ГПК України і практиці Верховного Суду та ЄСПЛ щодо застосування принципів правової визначеності та res judicata, а доводи касаційної скарги є спробою переоцінки доказів та обставин, які вже були досліджені судом. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
31. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
32. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Банку на ухвалу суду першої інстанції, якою зокрема визнано вимоги ОСОБА_2 до боржника з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, оскільки скаржником не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали суду першої інстанції. 
33. Здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд дійшов таких висновків. 
34. Так, у цій справі, зі встановлених судом апеляційної інстанції обставин вбачається, що:
- 22.05.2025 судом першої інстанції відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ФОП ОСОБА_1 та здійснено публікацію оголошення на веб-порталі судової влади України,
- 10.07.2025 ухвалою суду першої інстанції, серед іншого, визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника та відкладено попереднє засідання суду на 17.07.2025, 
- 17.07.2025 ухвалою місцевого господарського суду визнано вимоги АТ "Ощадбанк" до боржника та відкладено попереднє засідання суду на 21.08.2025,
- 08.09.2025 Банк, не погоджуючись із ухвалою суду від 10.07.2025 в частині визнання грошових вимог ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу,
- 20.11.2025 апеляційний суд визнав неповажними наведені банком причини пропуску строку на апеляційне оскарження та залишив скаргу без руху, а 09.02.2026 оскаржуваною ухвалою відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України.
35. У постанові від 12.07.2023 у справі № 915/1097/20 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду виснував, що з огляду на визначений статтею 12 ГПК України та статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) принцип регулювання провадження у справі про банкрутство судам слід враховувати, що статус учасників такої справі регламентовано як нормами ГПК України, так і спеціальним законом - КУзПБ, а зміст правосуб`єктності та особливості процесуального статусу конкретного учасника справи розкриваються шляхом системного тлумачення норм цих законодавчих актів з урахуванням особливостей певної стадії процедури банкрутства.

За змістом статей 17, 254 ГПК України процесуальним законом виокремлено коло осіб, наділених правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділити на дві групи: (1) учасники справи; (2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Системний аналіз приписів статей 17, 42, 44, 254, 255 ГПК України засвідчує те, що на відміну від осіб які не брали участі у справі, учасники справи наділені правом оскаржувати судові рішення у такій справі в силу закону, згідно з пунктом 5 частини першої статті 42 ГПК України (за винятком встановлених законом обмежень), отже при поданні апеляційної скарги не мають доводити, що оскаржуване судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків, оскільки зазначене з огляду на статус учасника справи у суб`єкта оскарження презюмується процесуальним законом.

Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство набувають правового статусу учасника у справі про банкрутство за сукупністю, передбачених КУзПБ дій: пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо) та визнання грошових вимог у відповідній ухвалі суду, отже саме з визнання судом його вимог до боржника конкурсний кредитор наділяється процесуальними правомочностями учасника справи, зокрема оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство в апеляційному порядку.

36. З огляду на таке, Верховний Суд погоджується із доводами скаржника, що саме з набуттям ним статусу учасника справи про банкрутство у нього виникло право оскаржувати прийняті у цій справі судові рішення.
37. Разом з тим, Суд вважає помилковим довід скаржника, що таке право виникло з дати складення повного тексту ухвали суду першої інстанції від 17.07.2025, а саме - з 13.08.2025. Суд наголошує, що в силу ч. 4 ст. 9 КУзПБ ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відтак, статус учасника цієї справи про банкрутство Банк набув саме 17.07.2025 - з моменту прийняття ухвали про визнання його грошових вимог до боржника. 
38. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
39. Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).
40. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення закріплені Конституцією України серед основних засад судочинства (пункт 8 частини першої статті 129).
41. Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
42. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи визначено також серед основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 8 частини третьої статті 2 ГПК України).
43. Отже, зазначені конституційні приписи, що закріплені також у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", реалізуються в порядку, передбаченому відповідними процесуальними нормами, зокрема в провадженні у справі про банкрутство - нормами КУзПБ та ГПК України.
44. Тож обсяг реалізації конституційного права на оскарження судового рішення у конкретних правовідносинах визначається положеннями процесуального закону.
45. Згідно з частиною першою статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
46. Водночас у процедурі оскарження судового рішення першої інстанції процесуальним законом встановлено виправдані обмеження, спрямовані на забезпечення оперативності господарського процесу, попередження виникнення правових колізій та дотримання принципу юридичної визначеності, що є одним із істотних елементів принципу верховенства права.
47. Так, частиною другої статті 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
48. Нормами частини першої статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.
49. Загальні правила подання апеляційної скарги на судові рішення/ухвали господарського суду, що ухвалені, зокрема і у справі про банкрутство, визначені, зокрема статтею 255 ГПК України, пунктом 17 частини першої якої передбачено що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.
50. Правила та порядок оскарження судових рішень у процедурі банкрутства визначені статтею 9 КУзПБ, частиною першої якої передбачено, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
51. Згідно з приписами частини другої цієї статті КУзПБ в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.
52. Отже ухвала, яку було прийнято за результатами розгляду кредиторських вимог, може бути оскаржена в апеляційному порядку.
53. Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.
54. Частиною третьою цієї статті КУзПБ передбачено, що ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.
55. Отже, ухвала за результатами розгляду вимог окремого кредитора (так звана "індивідуальна" ухвала) не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, у відповідній частині (в частині конкретних вимог кредиторів) в силу прямої вимоги закону, а визначені про це в абзаці другому частини другої статті 47 КУзПБ положення є тим винятком із загального правила оскарження судових рішень/ухвал у справі про банкрутство, що передбачено частиною другої статті 9 цього Кодексу та пунктом 17 частини першої статті 255 ГПК України. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 15.02.2024 у справі № 914/791/23, від 15.04.2024 у справі № 903/780/22, від 17.09.2024 у справі № 904/1266/23, від 04.03.2025 у справі № 922/4650/23.
56. У постановах 16.08.2023 у справі № 920/162/23, від 17.09.2024 у справі № 904/1266/23, від 04.03.2025 у справі № 922/4650/23 Верховний Суд вказав, що наслідки недотримання зазначеного правила щодо оскарження ухвали у справі про банкрутство визначені ГПК України та передбачають, що апеляційний господарський суд не приймає до розгляду і повертає апеляційну скаргу на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України - якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, тобто якщо скаргу подано з порушенням відповідних приписів статей 254, 255 ГПК України, або без урахування окремих винятків за приписами КУзПБ, зокрема щодо неможливості оскарження ухвали за результатами розгляду вимог кредитора окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання (абзац 2 частини другої статті 47 КУзПБ).
57. У цій справі Банк оскаржив до суду апеляційної інстанції ухвалу місцевого господарського суду від 10.07.2025 в частині визнання грошових вимог ОСОБА_2 до боржника. Ухвалою від 17.07.2025 судом першої інстанції було визнано грошові вимоги Банку до боржника та відкладено попереднє судове засідання. З матеріалів справи вбачається, що на час подання Банком апеляційної скарги попереднє судове засідання у цій справі про неплатоспроможність проведено не було. 
58. Апеляційний господарський суд, відмовляючи скаржнику у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з визнанням неповажними причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не врахував предмет апеляційного оскарження Банку, яким є ухвала суду першої інстанції, прийнята за результатом розгляду грошових вимог окремого кредитора ( ОСОБА_2 ), яка не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, у відповідній частині. 
59. У цьому випадку суд апеляційної інстанції помилково застосував положення п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України та безпідставно відмовив скаржнику у відкритті апеляційного провадження з підстав недоведення скаржником поважності причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження, оскільки право оскарження ухвали суду щодо розгляду вимог окремого кредитора виникає, зокрема, у Банку лише після постановлення господарським судом ухвали за результатами попереднього засідання.
60. Натомість апеляційна скарга Банку підлягала поверненню на підставі п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України, якою передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
61. Отже, з метою усунення допущеного судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права (пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України), керуючись принципом процесуальної економії, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції підлягає зміні з викладенням її резолютивної частини в новій редакції, згідно з якою апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику, а також із викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови щодо підстав повернення апеляційної скарги. 
62. Оскільки доводи скаржника про наявність підстав для направлення справи для продовження розгляду судом апеляційної інстанції у цій справі не знайшли свого підтвердження, Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
63. Відповідно до частин 1, 4 статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

В. Розподіл судових витрат
64. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2026 у справі №908/1008/25 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови та виклавши її резолютивну частину в такій редакції:

"Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.07.2025 у справі № 908/1008/25 повернути скаржнику".

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік