ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 736/1003/24
Головуючий у першій інстанції – Пархомчук Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/656/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Піцан В.М.,
учасники справи: боржниця – ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження – приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович,
стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,
боржник - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М., в якій просила:
визнати дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. з приводу стягнення з її пенсійного рахунку НОМЕР_1 в Ощадбанку її пенсійних коштів в розмірі 16439,22 грн, протиправними;
зобов`язати негайно повернути її кошти на зазначений рахунок в Ощадбанку, з якого вони були протиправно стягнуті;
стягнути з приватного виконавця Приходька Ю.М. понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.
В обґрунтування доводів скарги посилалась на те, що наказом № 376 від 28.02.2025 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який чинний з 20.03.2025. Тому стверджує, що відповідно до Закону України № 3048-ІХ, що набрав чинності 06.05.2023, заборонено в період дії воєнного стану в Україні вжиття заходів примусового виконання рішень на території Корюківської міської територіальної громади, яка входить до вказаного переліку. 
Як вказує скаржниця, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. було винесено три постанови про відкриття виконавчого провадження, в яких вона є боржником та зазначено адресу примусового виконання: АДРЕСА_1 , тому вважає, що приватний виконавець всупереч забороні, визначених Законом України № 3048-ІХ, що набрав чинності 06.05.2023, та наказом № 376 від 28.02.2025 про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який чинний з 20.03.2025, протиправно стягнув з її пенсійного рахунку 22.09.2025 грошові кошти у сумі 16439,22 грн.
Ухвалою Корюківського районного суду від 15.12.2025 до участі у справі на боці скаржника залучено ОСОБА_2 .
Ухвалою Корюківського районного суду від 23.12.2025 в задоволенні скарги ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. по справі за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 5500,00 грн витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. 4000,00 грн витрат на правову допомогу.
Ухвала обґрунтована тим, що у приватного виконавця була відсутня заборона на відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій у провадженні, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на території зони активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Також за висновком суду, оскільки банк, обслуговуючий рахунок ОСОБА_1 , не повідомив державного виконавця про те, що кошти скаржника на рахунку підпадають під заборону до списання, відсутні підстави для визнання протиправними дій приватного виконавця Приходька Ю.М.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила:
скасувати ухвалу Корюківського районного суду від 23.12.2025 у справі № 736/1003/24 (номер провадження 4-с/736/17/25) повністю;
ухвалити нове рішення у справі, яким визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. з приводу стягнення пенсійних коштів в розмірі 16439,22 грн з банківського рахунку в Ощадбанку протиправними;
зобов`язати приватного виконавця Приходька Ю.М. повернути незаконно стягнені мої кошти в розмірі 16439,22 грн на пенсійний рахунок в Ощадбанку, з якого вони були стягнуті;
стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. 3000,00 грн витрат на правову допомогу при поданні апеляційної скарги на ухвалу Корюківського районного суду від 23.12.2025 до Чернігівського апеляційного суду;
постановити окрему ухвалу щодо незаконного звернення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до Корюківського районного суду Чернігівської області із заявою від 06.10.2025 про стягнення сфабрикованих витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 5500,00 грн під час розгляду скарги Корюківським районним судом на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. у справі № 736/1003/24 (номер провадження 4-с/736/17/25);
постановити окрему ухвалу щодо незаконного звернення приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. до Корюківського районного суду Чернігівської області із клопотанням від 07.12.2025 про стягнення сфабрикованих витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн під час розгляду моєї скарги Корюківським районним судом на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. у справі № 736/1003/24 (номер провадження 4-с/736/17/25);
постановити окрему ухвалу щодо допущення суддею Корюківського районного суду Чернігівської області Пархомчук Т.В. багаточисельних грубих зумисних порушень норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 23.12.2025 у справі № 736/1003/24 (номер провадження 4-с/736/17/25) під час розгляду цієї скарги Корюківським районним судом на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М.
За доводами скарги, ухвала суд першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню.
Вказує, що протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.09.2025 справу № 736/1003/24 (провадження 4-с/736/17/25) передано для розгляду судді Корюківського районного суду Пархомчук Т.В. та вважає, що така передача судової справи раніше визначеному складу суду відбулась з порушенням вимог ст. 33 ЦПК України, що є грубим порушенням вимог процесуального права згідно з Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, та відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України таке порушення норм процесуального права для апеляційного суду є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу в такому випадку розглянуто неповноважним складом суду.
Як стверджує заявниця, суд першої інстанції послався в оскаржуваній ухвалі на Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 307 та затверджений ним Перелік таких територій, в якому Корюківська міська територіальна громада до території, на якій ведуться активні бойові дії, ще не входила, який на даний час є нечинним, а чинним є Наказ Міністерства розвитку громад та територій України, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який вступив в силу з 20.03.2025.
Також заявниця зазначає, що вона не лише зареєстрована в м.Корюківка, яка входить до Переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії, а там проживає і працює. 
В обґрунтування доводів скарги заявниця посилається також на те, що суд першої інстанції не взяв як підставу для задоволення скарги доводи представника приватного виконавця про те, що заборона стосується місця заходів примусового виконання рішення (м.Корюківка, міська територіальна громада), а не лише місця реєстрації Іваненко В.Г. (м.Корюківка, міська територіальна громада).
Заявниця не погоджується з посиланням суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на постанову Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 904/3743/22, на яку також посилався представник приватного виконавця – адвокат Прокоф`єв Б.І.
Також вважає, що суд не надав оцінки співмірності заявлених витрат ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на професійну правничу допомогу зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та значенням справи для стягувача, а послуги адвоката Прокоф`єва Б.І. не містять конкретизації щодо вимог, яких вони стосуються, і посилань на документи в справі, якими підтверджується їх надання.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.
У поданому відзиві представник приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. – адвокат Прокоф`єв Б.І. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Корюківського районного суду від 23.12.2025 – без змін та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам справи, постановлена у відповідності до норм процесуального права. В обґрунтування посилається, що на момент списання грошових коштів в сумі 16439,22 грн з рахунку боржника АТ «Ощадбанк» визначив можливість накладення арешту на кошти на рахунку, списання коштів у примусовому порядку, платіжну інструкцію приватного виконавця виконав, тобто не визначив кошти на ньому у відповідній сумі такими, на які законом заборонено звертати стягнення. Також зазначає, що законодавча заборона, передбачена абзацом 15 пункту 10-2 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», стосується саме місця (території) відкриття виконавчого провадження і місця (території), на якій будуть вживатися заходи примусового виконання рішення, а не місця реєстрації (розташування) боржника. Також наголошує, що виконавче провадження було відкрито до внесення відповідних територій до Переліку. За доводами відзиву, той факт, що на сьогодні діє Наказ Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» правового значення для правильного вирішення цієї справи не має, оскільки він фактично є ідентичним за змістом з Наказом № 309 від 22.12.2022. Крім того, у відзиві заявник посилається, що ОСОБА_1 не було подано до суду першої інстанції обґрунтоване клопотання про зменшення правничої допомоги із зазначенням причин неспівмірності її розміру.
Відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що за матеріалами виконавчого провадження № 77184386 на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. перебувають: 
виконавчий лист № 736/1003/24, виданий 22.01.2025 Корюківським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» по 1514 грн судового збору з кожного;
виконавчий лист № 736/1003/24, виданий 22.01.2025 Корюківським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» по 3250 грн з кожного у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу;
виконавчий лист № 736/1003/24, виданий 22.01.2025 Корюківським районним судом Чернігівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 85889,73 грн. 
Приватним виконавцем 12.02.2025 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 77184386, № 77184070, № 77184231, якими Боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. від 12.02.2025 виконавчі провадження № 771840, № 77184231, № 77184386 було об`єднано у зведене виконавче провадження № 77187522. Копію постанов про відкриття виконавчого провадження направлено 12.02.2025 сторонам виконавчого провадження, про що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.
12.02.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. була винесена постанова про арешт коштів боржника у ВП № 77184386, а саме ОСОБА_1 .
Приватним виконавцем на рахунки боржника в АТ «Ощадбанк» було направлено платіжні інструкції на списання коштів, в тому числі на рахунок НОМЕР_1 платіжна інструкція № 2036040629226 від 22.09.2025 (а.с. 4). 
Платіжна інструкція була опрацьована банком 22.09.2025 (після 17:00) та на депозитний рахунок приватного виконавця Приходька Ю.М. зараховано кошти, а саме: з рахунку НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , було зараховано 16439,22 грн.
Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у приватного виконавця була відсутня заборона на відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій у провадженні, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на території зони активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Також за висновком суду, оскільки банк, обслуговуючий рахунок ОСОБА_1 , не повідомив державного виконавця про те, що кошти скаржника на рахунку підпадають під заборону до списання, відсутні підстави для визнання протиправними дій приватного виконавця Приходька Ю.М.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства та встановленим обставинам справи, враховуючи наступне.
Згідно із ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 цього Закону).
У ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався.
Верховна Рада України прийняла Закон від 28 липня 2022 року №2468-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави» (набрав чинності 19 серпня 2022 року), яким абзац п`ятнадцятий пункту 10-2 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про виконавче провадження» виклала у такій редакції: забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.
06 грудня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (набрала чинності 25 грудня 2022 року), якою, зокрема, встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження №77184386), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, щодо Корюківської міської територіальної громади Корюківського району Чернігівської області зазначено: дата виникнення можливості бойових дій 29.06.2022, 17.11.2023, дата припинення можливості бойових дій 22.09.2022; дата початку тимчасової окупації всієї території Корюківського району Чернігівської област 24.02.2022, дата завершення тимчасової окупації 03.04.2022.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376 (набрав чинності 20 березня 2025 року) визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Одночасно затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого: дата виникнення можливості бойових дій на території Корюківської міської територіальної громади 29.06.2022, 17.11.2023, дата припинення можливості бойових дій 22.09.2022, 30.11.2024; Корюківська міська територіальна громада Корюківського району Чернігівської області відноситься до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, з 01.12.2024 без зазначення дати завершення бойових дій.
За матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження, 14.02.2025 ОСОБА_1 подала приватному виконавцю Приходьку Ю.М. заяву про визначення поточного рахунку банку для здійснення видаткових операцій - № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» філія Чернігівське ОУ.
16.02.2025 ОСОБА_1 звернулась із заявою про відкликання попередньої заяви від 14.02.2025 та 17.02.2025 подала нову заяву про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій – № НОМЕР_2 в Чернігівському обласному управлінні АТ «Ощадбанк».
20.02.2025 приватним виконавцем Приходьком Ю.М. винесена постанова про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення видаткових операцій та визначено поточний рахунок Іваненко В.Г. № НОМЕР_2 в Чернігівському обласному управлінні АТ «Ощадбанк».
17.12.2025 ОСОБА_1 звернулась із заявою до приватного виконавця Приходька Ю.М. про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій - № НОМЕР_1 замість № НОМЕР_2 .
18.12.2025 приватним виконавцем Приходьком Ю.М. винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення видаткових операції і визначено поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в oshadbank для здійснення видаткових операцій.
Отже, приватним виконавцем Приходьком Ю.М. були здійснені всі необхідні дії на підставі поданих ОСОБА_1 заяв у межах виконавчого провадження.
Виходячи з викладеного, станом на час відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. виконавчого провадження № 77184386 (12.02.2025) територія, на якій зареєстровано місце проживання боржниці ОСОБА_1 , не була визначена як територія, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або така, що перебуває у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а наказ № 376, яким визначено Корюківську міську територіальну громаду територією активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси та на який посилається скаржниця, не набрав чинності.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано послався на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27.02.2025 у справі №904/3743/22, відповідно до якого законодавча заборона, передбачена абзацом 15 пункту 10-2 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», стосується саме місця (території) відкриття виконавчого провадження і місця (території), на якій будуть вживатися заходи примусового виконання рішення, а не місця реєстрації (розташування) боржника.
Крім того, апеляційний суд враховує, що частинами першою та другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).
За матеріалами справи, оскаржувані ОСОБА_1 виконавчі дії вчинено приватним виконавцем в межах виконавчого провадження №77184386 згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження за місцезнаходженням (розташуванням) приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області (м. Чернігів, пр-т Перемоги, 139, оф. 419, 420), територію якого не віднесено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Крім того, приватним виконавцем не вчинялись заходи примусового виконання рішень на таких територіях, оскільки юридичною адресою обслуговуючого банку, який здійснив списання коштів з рахунку Іваненко В.Г., є м. Київ, на територію якого не розповсюджується відповідна заборона вчинення виконавчих дій.
Враховуючи викладене та виходячи з заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 скарги на протиправні дї приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М.
Отже є необгрунтованими доводи скарги щодо наявності заборони у приватного виконавця на проведення виконавчих дій у зв`язку з перебуванням боржника на території зони активних бойових дій, які грунтуються на неправильному тлумаченні норм права, які регулюють спірні правовідносини.
Таким чином, апеляційний суд вважає правильним посилання суду першої інстанції на наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №307, оскільки суд першої інстанції не встановив наявність заборони на вчинення виконавчих дій, у тому числі на момент відкриття виконавчого провадження, коли такий наказ був чинним.
Не спростовують правильних висновків суду і доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції посилалася в оскаржуваній ухвалі на постанову Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 904/3743/22, на яку також посилався представник приватного виконавця – адвокат Прокоф`єв Б.І., оскільки згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України під час вибору й застосування норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що саме собою посилання на постанови Верховного Суду з вказівкою про неоднакове застосування норм права в різних справах у неподібних правовідносинах або в подібних правовідносинах, не свідчить про неправильне застосування чи тлумачення норм права, отже не може бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд також враховує, що посилання на факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , її місця роботи і отримання заробітної плати в м.Корюківка як на підставу заборони вчинення заходів примусового виконання рішення суду не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність заборони на відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій у встановленому законом порядку, враховуючи, що місцем відкриття виконавчого провадження є м. Чернігів, а місцем вчинення виконавчих дій (списання коштів з рахунку) є м. Київ.
Не є обґрунтованими і доводи скарги про те, що передача судової справи раніше визначеному складу суду відбулась з порушенням вимог ст. 33 ЦПК України, враховуючи, що питання повановажності визначеного складу суду було предметом розгляду під час вирішення заявленого ОСОБА_1 відводу судді Корюківського районного суду Пархомчук Т.В.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 у тому числі просить стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. 3000,00 грн витрат на правову допомогу при поданні апеляційної скарги на ухвалу Корюківського районного суду від 23.12.2025 до Чернігівського апеляційного суду, а також постановити окремі ухвали щодо незаконного звернення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до Корюківського районного суду Чернігівської області із заявою від 06.10.2025 про стягнення сфабрикованих витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 5500,00 грн під час розгляду скарги Корюківським районним судом на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. в справі № 736/1003/24 (номер провадження 4-с/736/17/25); незаконного звернення приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. до Корюківського районного суду Чернігівської області із клопотанням від 07.12.2025 про стягнення сфабрикованих витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн під час розгляду моєї скарги Корюківським районним судом на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. у справі № 736/1003/24 (номер провадження 4-с/736/17/25); щодо допущення суддею Корюківського районного суду Чернігівської області Пархомчук Т.В. багаточисельних грубих зумисних порушень норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 23.12.2025 у справі № 736/1003/24 (номер провадження 4-с/736/17/25) під час розгляду цієї скарги Корюківським районним судом на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення вказаних клопотань, оскільки апеляційним судом не встановлено порушень норм чинного законодавства при зверненні учасників справи до суду за вирішенням питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України та враховуючи те, що ОСОБА_1 клопотання про зменшення розміру судових витрат або заперечення щодо розміру витрат не подавалось, а також порушень норм матеріального та процесуального права суддею суду першої інстанції, які б могли бути підставою для винесення окремої ухвали. Крім того, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог скарги та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу представник приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. – адвокат Прокоф`єв Б.І. просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Враховуючи викладене, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідною роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 06.12.2019 у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №757/36628/16-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 268).
Як зазначалось вище, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №727/463/19, від 20.09.2023 у справі №753/7936/22, від 31.10.2024 у справі №242/3831/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі №753/1203/18, від 02.06.2022 у справі №15/8/203/20.
Частиною 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги (ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
Верховний Суд у постанові від 20.01.2025 у справі №761/5870/24 виснував, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто, ордер по суті є заявою самого адвоката про наявність у нього повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги.
Відсутність у ч. 4 ст. 62 ЦПК України вказівки на договір про надання правничої допомоги зовсім не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно з ч. 1 і змістом ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у системному зв`язку одночасно і є тим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги.
В Чернігівському апеляційному суді інтереси приватного виконавця Приходька Ю.М. представляв адвокат Прокоф`єв Б.І. на підставі договору про надання правничої допомоги №01/09/22 від 01.09.2022 (а.с. 129), предмет якого складають цивільно-правові відносини в сфері надання правової допомоги адвокатом клієнту. Клієнт доручив, а адвокат прийняв на себе зобов`язання надати клієнту правові послуги в обсязі та на умовах, визначених цим договором, а клієнт зобов`язався сплатити адвокату винагороду за надання правової допомоги.
До правових послуг, що надаються адвокатом клієнту по даному договору, в тому числі, є підготовка позовів, апеляційних, касаційних скарг, адвокатських запитів, письмових пояснень, заяв, скарг, заперечень, клопотань, інших процесуальних документів, необхідних для захисту інтересів клієнта (п. 1.1, 1.2, 1.3 договору).
Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору клієнт проводить оплату адвокату за надані ним послуги, виходячи з тарифу 1000,00 грн за одну годину часу, витраченого на виконання адвокатом роботи на користь клієнта. Клієнт проводить оплату на підставі акту виконаних робіт, який підписується обома сторонами договору.
У встановлені процесуальним законодавством строки адвокатом Прокоф`євим Б.І. підготовлено, підписано та подано до апеляційного суду через систему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу з відповідними додатками.
Разом з відзивом на апеляційну скаргу подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги під час розгляду в Чернігівському апеляційному суді справи №736/1003/24 (апеляційне провадження № 22-ц/4823/656/26) від 11.01.2026 (а.с. 59), відповідно до якого адвокат у відповідності до умов договору про надання правничої допомоги №01/09/22 від 01.09.2022 були надані наступні юридичні послуги у Чернігівському апеляційному суді у справі №736/1003/24:
- аналіз апеляційної скарги з додатками, узгодження правової позиції з клієнтом в обсязі 1 год;
- підготовка та оформлення відзиву на апеляційну скаргу, виготовлення копій документів та їх завірення, організація надіслання його сторонам у справі та подання до суду в обсязі 3 год. 00 хв.;
- підготовка та участь в судових засіданнях Чернігівського апеляційного суду в обсязі не більше 1 год.
Загальна вартість наданих послуг згідно з п. 3.1 договору становить 5000 грн.
Опис підписано адвокатом Прокоф`євим Б.І. та приватним виконавцем Приходьком Ю.М.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.01.2026 приватний виконавець Приходько Ю.М. за правничу допомогу у справі №22-ц/4823/656/26 в Чернігівському апеляційному суді за договором №01/09/22 від 01.09.2022 сплатив адвокату Прокоф`єву Б.І. 5000,00 грн (а.с. 128 зворот).
Копія відзиву була направлена адвокатом через систему «Електронний суд» заявниці Іваненко В.Г. та доставлена до її електронного кабінету у системі 24.01.2026 о 16:16, що підтверджується квитанцією № 5740704 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с. 132).
Будь-яких обґрунтованих заперечень чи заяв, клопотань про зменшення суми заявлених судових витрат від Іваненко В.Г. до суду апеляційної інстанції не надходило.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, що регулюють питання сплати, дослідження та розподілу судових витрат між сторонами судового процесу, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також відсутність заперечень заявниці проти заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів доходить висновку, що з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Приходька Ю.М. підлягає стягненню 5000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2025 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича 5 000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
ОСОБА_1 – адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 
Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович – адреса: Чернігівська область, м. Чернігів, пр-т Перемоги, 139 оф. 420, РНОКПП - НОМЕР_4 .
Повне судове рішення складено 23.02.2026.

Головуючий Судді: