Справа № 366/157/26
Провадження № 3/366/277/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року с-ще Іванків
Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_1 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
До Іванківського районного суду Київської області від прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_1 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 09.03.2026.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ЧЦП № 335903 від 18.01.2026, складеного начальником прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_1 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) майором ОСОБА_2 :  ОСОБА_1 о 08 год 00 хв. 16.01.2026 року не прибув на службу без поважних причин на територію військового містечка прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_1 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ).
Своїми діями старший солдат по мобілізації ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.172-11 КУпАП (самовільне залишення військової частини або місця служби , а також його нез`явлення без поважних причин на службу).
У судове засідання  ОСОБА_1 не з`явився та доставлений не був, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Про необхідність доставки ОСОБА_1 до суду телефонограмою 30.01.2026 було повідомлено відповідальну особу за номером телефону, вказаним у супровідному листі, що підтверджується відповідною довідкою, наявною у матеріалах справи. 
Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_1 достовірно було відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серія ЧЦП № 335903 від 18.01.2026 та що справа буде розглядатись в Іванківському районному суді Київської області, що підтверджується його підписом у вказаному протоколі.
Уся інформація щодо цього судового провадження міститься на офіційному сайті судової влади України.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зокрема у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Проте, станом розгляду справи ОСОБА_1 не цікавився, з клопотаннями про відкладення судового засідання не звертався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, суддя розцінює неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності неповажною та приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.
У судовому засіданні досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серія ЧЦП № 335903 від 18.01.2026, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, який підписано уповноваженою особою та ОСОБА_1 ;
- копія паспорта громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , за якою встановлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності;
- письмові пояснення ОСОБА_1 від 18.01.2026, зміст яких не вдалося зрозуміти;
- рапорт начальника першої прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_1 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) майора ОСОБА_3 , відповідно до яких останній доповідає коменданту прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) про те, що старший солдат за призовом ОСОБА_1 перебував у першій частині основної щорічної відпустки з 01.01.2026 по 15.01.2026, після закінчення якої не повернувся до місця проходження служби;
- службова характеристика військовослужбовця ОСОБА_1 , відповідно до якої останній характеризується негативно.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов до наступних висновків.
У відповідності до ст.9 КУПАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Зазначені норми також закріплені і у п. 4 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 за № 329, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2021 р. за № 1622/37244 (далі Інструкція).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЧЦП № 335903 від 18.01.2026, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Частиною 3 статті 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як того вимагає ст. 256 КУпАП та відповідати диспозиції вказаної статті.
Судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_1 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) та, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серія ЧЦП № 335903 від 18.01.2026, о 08 год 00 хв. 16.01.2026 року не прибув на службу без поважних причин на територію військового містечка прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_1 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ).
Суд зазначає, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП № 335903 від 18.01.2026 не відповідає диспозиції ч.3 ст.172-11 КУпАП, зокрема не містить у собі посилання на те звідки саме ОСОБА_1 не прибув на службу (відрядження, відпустка, лікувальний заклад) та тривалість такого нез`явлення.
У рапорті начальника першої прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_1 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) майора ОСОБА_3 , який долучено до матеріалів справи, зазначено, що старший солдат за призовом ОСОБА_1 перебував у першій частині основної щорічної відпустки з 01.01.2026 по 15.01.2026, після закінчення якої не повернувся до місця проходження служби.
Проте, суд зауважує, що вказаний рапорт не містить у собі дати, коли саме ОСОБА_1 повернувся до місця несення служби та ким і яким чином було виявлено/зафіксовано даний факт. 
Також, до матеріалів справи не додано відпускного квитка, який би підтверджував перебування ОСОБА_1 у щорічній відпустці зі вказівкою дати повернення до місця несення служби.
Письмові пояснення ОСОБА_1 , які містяться у справі, судом не беруться до уваги, оскільки у зв`язку з великою кількістю граматичних помилок, встановити їх суть не вдається можливим.
Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №204/8036/16-а, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Верховний Суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення це документ, складений на відповідному бланку з неухильним дотриманням вимог щодо процедури та об`єму заповнення, який містить склад інкримінованого особі діяння (адміністративного правопорушення), та в межах якого відповідна посадова особа розглядає справу про адміністративне правопорушення.
Отже, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.
Склад адміністративного правопорушення, яке саме вчинила особа, щодо якої суд має вирішити питання притягнення до відповідальності, має бути відображений у протоколі особою, яка його складає.
Під час судового розгляду судом встановлено, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП № 335903 від 18.01.2026 складеного відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-11 КУпАП не містить кваліфікуючих ознак, які зазначені у ч.3 ст.172-11 КУпАП, а склад адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_4 , особою, що склала вказаний протокол, не відображено у повному обсязі.
Таким чином, сукупність вказаних обставин не дає можливості судді зробити висновок про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП в діях ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог чинного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.
Суддя зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Судом встановлено, що матеріалами справи, що розглядається наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Європейський Суд з прав людини у справі "Кобець проти України" 14.02.2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Typeччини"(Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При цьому відповідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, будь які сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
У зв`язку із закриттям провадження у справі судовий збір із ОСОБА_1 не стягується.
Керуючись ст.ст. 7-9, ч.3 ст.172-11, ст.ст.245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.
Текст постанови складено 19.03.2026.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ