Справа № 344/21604/23
Провадження № 2/344/590/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Мелещенко Л.В. 
за участю секретаря судового засідання – Дутки Р.-І.Я.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-
В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача 1 ОСОБА_2 , відповідача 2 ОСОБА_3 , відповідача 3 ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 06 листопада 2019 року між нею, позикодавцем, та відповідачем 1 ОСОБА_2 , позичальником, було укладено договір позики грошей, відповідно до пункту 1.1 якого позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцеві у строк до 06 листопада 2023 року. 
Так, 15 листопада 2019 року ОСОБА_2 було написано розписку, в якій вiн підтвердив отримання від ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) доларів США та обов`язок повернути їх в порядку та на умовах, передбачених договором позики грошей від 06 листопада 2019 року, укладеного між ними. 
Пункт 2 договору позики грошей від 06 листопада 2019 року передбачає нарахування відсотків у розмірі 15 % (п`ятнадцять) відсотків річних, які позичальник сплачує позикодавцю кожного року не пізніше 6 листопада в розмірі за весь попередній рік. При несплаті відсотків у встановлений договором строк ці відсотки додаються до тіла позики і подальші відсотки нараховуються на цю збільшену суму позики. 
Станом на 15 листопада 2022 року сума позики становила 25 163 (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят три) доларів США, що позичальник підтвердив, підписавши додаток до договору позики 15 листопада 2022 року. Таким чином, станом на 15 листопада 2023 року заборгованість за договором позики грошей від 06 листопада 2019 року становить: основний борг - 25 163 (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят три) доларів США, 15 % річних від суми позики - 3 774 (три тисячі сімсот сімдесят чотири) доларів США, разом – 28 937 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять сім) доларів США. 
Крім того, 06 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та дружиною позичальника ОСОБА_3 та його товаришем ОСОБА_4 були укладені договори поруки, якими було забезпечено виконання зобов`язань за договором позики грошей від 06 листопада 2019 року.
Так як позичальник у встановлений строк, а поручитель після прострочення позичальника взятих на себе зобов`язань не виконали та коштів позивачу не повернули, вона змушена звертатися до суду із позовом про стягнення із них заборгованості.
За таких обставин позивач просить стягнути солідарно відповідачів основний борг у розмірі 25 163 доларів США, 15 % річних від суми позики у розмірі 3 774 доларів США та понесені судові витрати (т. 1 а.с. 2-5).
Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2023 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (т.1 а.с.28).
Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху ( т. 1 а.с.29-30).
Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (т. 1 а.с. 36-37).
Ухвалою суду від 14 березня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.113-114).
Ухвалою суду від 25 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором відмовлено у повному обсязі (т. 1 а.с. 220-222).
28 листопада 2024 року судом постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики – задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заборгованість за договором позики від 06 листопада 2019 року у розмірі 25 163 (двадцять п’ять тисяч сто шістдесят три) долари США. Стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заборгованість за договором позики від 06 листопада 2019 року у виді 15 % річних від суми позики у розмірі 3774 (три тисячі сімсот сімдесят чотири) долари США. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 3497,94 грн (три тисячі чотириста дев`яносто сім гривень дев`яносто чотири копійки). Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 3497,94 грн (три тисячі чотириста дев`яносто сім гривень дев`яносто чотири копійки). Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 3497,94 грн (три тисячі чотириста дев`яносто сім гривень дев`яносто чотири копійки) (т.1 а.с.294-305).
Ухвалою суду від 03 січня 2025 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики (т. 2 а.с. 16). 
Ухвалою суду від 14 січня 2025 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики (т. 2 а.с. 52). 
Ухвалою суду від 01 травня 2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року прийнято до спільного розгляду із заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року. Об`єднано в одне провадження заяву №344/21604/23, провадження №2-п/344/12/25 за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року та заяву №344/21604/23, провадження № 2-п/344/17/25 за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року. Надано справі загальний номер № 344/21604/23, провадження №2-п/344/12/25 (т. 2 а.с. 81-82).
Ухвалою суду від 01 травня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_2 та заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року в цивільній справі № 344/21604/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 2 а.с. 83, 84-89).
Ухвалою суду від 02 червня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 100-103).
Пояснення учасників справи у судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просила позов задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні відповідач 1 ОСОБА_2 просив у задоволенні позову відмовити, пояснив, що він дійсно взяв кошти у позику у позивача, але не погасив заборгованість у зв`язку з відсутністю коштів, проте часткове погашення боргу свідчить про його бажання погасити заборгованість. Він мав доручення від ОСОБА_1 , проте не скористався ним, бо за дорученням він мав вносити кошти від імен та на користь ОСОБА_1 , що свідчило б про несплату ним боргу. Під час розгляду справи він заборгованість сплатив у повному обсязі, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Представник відповідача 2  ОСОБА_3  – адвокат Остап`юк М.П заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Відповідач 3 ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, однак відповідач 3 та його представник– адвокат Дворський В.М., надаючи пояснення у попередніх судових засіданнях, просили суд у задоволенні позову відмовити.
Надаючи пояснення в якості свідка, відповідач 3 ОСОБА_4 суду пояснив, що позовні вимоги не визнає. Пояснює, що коли ОСОБА_2 підписував договір позики від 06 листопада 2019 року, він виступив фінансовим поручителем та уклав договір поруки з ОСОБА_1 . Тепер, коли справа перебуває у суді, довідався від свого представника, що договір позики грошей від 06 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є не таким, як той що був у первинній редакції. Зараз у суді договір позики, де проценти нараховуються на проценти, а тоді, коли укладали договір позики, в ньому не було таких умов, що проценти нараховувалися на проценти. Відповідно вважає і стверджує, що має місце заміна першої сторінки договору позики, про що йому стало відомо тільки тепер.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
06 листопада 2019 року між ОСОБА_1 , Позикодавцем, та ОСОБА_2 , Позичальником, укладено договір позики грошей.
Відповідно до умов даного договору, Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США 00 центів, а Позичальник зобов`язується повернути їх Позикодавцеві у строк до 06 листопада 2023 року (пункт 1). 
У пункті 2 договору позики грошей від 06 листопада 2019 року передбачено нарахування відсотків у розмірі 15 % (п`ятнадцять) відсотків річних, які Позичальник сплачує Позикодавцеві кожного року не пізніше 6 листопада в розмірі за весь попередній рік. При несплаті відсотків у встановлений договором строк ці відсотки додаються до тіла позики і подальші відсотки нараховуються на цю збільшену суму позики (т. 1 а.с. 6-7, 10, 17-18, 21, 49-50, 53, 65, 67).
15 листопада 2019 року ОСОБА_2 дав розписку про те, що отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 20 000,00 доларів США 00 центів та зобов`язувався повернути їх в порядку та на умовах, передбачених договором позики грошей від 06 листопада 2019 року (т. 1 а.с. 8-9, 19-20, 51-52, 66).
Згідно додатку до договору позики, підписаного ОСОБА_2 , станом на 15 листопада 2023 року сума позики становить 25 163 (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят три) доларів США, 15 % річних від суми позики за період з 15 листопада 2022 року по 15 листопада 2023 року складає 3 774 (три тисячі сімсот сімдесят чотири) доларів США, що позичальник ОСОБА_2 підтвердив, зазначивши, що згідний з розрахунками та підписавши даний додаток до договору позики (т. 1 а.с. 10, 53).
06 листопада 2019 року між ОСОБА_1 , Позикодавцем, та ОСОБА_3 , Поручителем, було укладено договір поруки, за умовами якого основне зобов`язання: зобов`язання Поручителя перед Позикодавцем солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов`язань, відповідно до договору позики щодо повернення наданої боржнику позики та всіх платежів, передбачених договором позики на умовах та в порядку, визначених договором. Поручитель поручається всім належним йому майном та грошовими коштами перед Позикодавцем боржника за виконання ним своїх зобов`язань, що випливають з договору позики грошей від 06 листопада 2019 року, а саме: погашення суми позики в розмірі 20000,00 доларів США разом із нарахованими відсотками у вказаний у договорі позики термін; інші виплати, належні позикодавцеві і такі, що випливають з договору позики, в тому числі штраф, пеня, відшкодування завданих збитків та інші (т. 1 а.с. 11-12, 22-23, 54,67-68).
06 листопада 2019 року між ОСОБА_1 , Позикодавцем, та ОСОБА_4 , Поручителем, укладено договір поруки, згідно умов якого основне зобов`язання: зобов`язання Поручителя перед Позикодавцем солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов`язань, відповідно до договору позики щодо повернення наданої боржнику позики та всіх платежів, передбачених договором позики на умовах та в порядку, визначених договором. Поручитель поручається всім належним йому майном та грошовими коштами перед Позикодавцем боржника за виконання ним своїх зобов`язань, що випливають з договору позики грошей від 06 листопада 2019 року, а саме: погашення суми позики в розмірі 20000,00 доларів США разом із нарахованими відсотками у вказаний у договорі позики термін; інші виплати, належні позикодавцеві і такі, що випливають з договору позики, в тому числі штраф, пеня, відшкодування завданих збитків та інші (т. 1 а.с. 13-14, 24-25, 55-56, 68-69).
Позивачем долучено до матеріалів справи докази скріншоту із застосунку вайбер розмови з відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно повернення та підтвердження боргу (т. 1 а.с. 71, 77-82, 170-181).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить гараж, земельна ділянка та квартира (т. 1 а.с. 204-213).
Відповідачем ОСОБА_2 здійснювалося погашення боргу ОСОБА_1 , про що свідчать квитанції: 
- № 45153547 від 14 листопада 2022 року у сумі 40500,00 гривень,
- № 55805792 від 31 січня 2024 року у сумі 10 000,00 гривень, 
- № 60120909 від 20 червня 2024 року у сумі 5000,00 гривень, 
- № 61230136 від 26 липня 2024 року у сумі 5000,00 гривень, 
- № 62017632 від 21 серпня 2024 року у сумі 8000,00 гривень, 
- № 62481032 від 06 вересня 2024 року у сумі 8000,00 гривень, 
- № 62256666 від 27 листопада 2024 року у сумі 12 000,00 гривень, 
- № 70453686 від 01 травня 2025 року у сумі 45000,00 гривень, 
- № 69272518 від 26 березня 2025 року у сумі 125 000,00 гривень, 
- № 74908682 від 12 вересня 2025 року у сумі 50 000,00 гривень, 
- № 299099924 від 12 вересня 2025 року у сумі 50000,00 гривень, 
- № 2995128129 від 01 жовтня 2025 року у сумі 50000,00 гривень, 
- № 3002449100 від 04 листопада 2025 року у сумі 50 000,00 гривень, 
- № 3018691773 від 15 січня 2016 року у сумі 98 000,00 гривень, 
- № 3018815164 від 16 січня 2026 року у сумі 69 900,00 гривень, 
- № 3018824266 від 16 січня 2026 року у сумі 6100,00 гривень, 
- № 3007023760 від 24 листопада 2025 року у сумі 90 000,00 гривень, 
- № 77183578 від 24 листопада 2025 року у сумі 100 000.00 гривень, 
- № 3007535192 від 26 листопада 2025 року у сумі 91 232,00 гривень, 
- № 80370964 від 11 березня 2026 року у сумі 38 073,70 гривень, 
- № 80368725 від 11 березня 2026 року у сумі 50 926,79 гривень, 
- № 80366235 від 11 березня 2026 року у сумі 127 464,13 гривень (т. 2 а.с. 7-13, 74-75, 138-139, 157, 175, 203-208, 226-228).
Відповідачем ОСОБА_2 до матеріалів справи долучено реєстр оплат на користь ОСОБА_1 за договором позики від 06.11.2019, за яким ним здійснено оплату у розмірі 1220196,62 гривень, що еквівалентно 28 937,00 доларів США (т. 2 а.с. 229).
З розрахунку боргу, складеного ОСОБА_1 , вбачається, що Буртиком сплачено 25810,00 доларів США, залишок – 3127,00 доларів США (т. 2 а.с. 233)
Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду
за результатами розгляду справи.
Стаття 15 Цивільного кодексу України надає кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.  Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України – гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Стаття 533 Цивільного кодексу України передбачає, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.  Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти – фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Стаття 1046 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 
Стаття 1049 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок позичальника повернути позику. Так, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
У частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 06 листопада 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем 1 ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей, за умовами якого позикодавець передала у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язався повернути їх позикодавцеві у строк до 06 листопада 2023 року. 
Також 15 листопада 2019 року ОСОБА_2 надав розписку про те, що отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 20 000,00 доларів США 00 центів та зобов`язався повернути їх в порядку та на умовах, передбачених договором позики грошей від 06 листопада 2019 року.
Договір позики й розписки підтверджують боргове зобов`язання та містять умови отримання відповідачем 1 у борг грошей від позивача з зобов`язанням їх повернення.
Факт отримання коштів за договором позики підтверджено відповідачем 1 у судовому засіданні.
У строк, вказаний у договорі, кошти відповідачем 1 позивачу не були повернуті.
Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У пункті 2 укладеного договору позики грошей від 06 листопада 2019 року сторони встановили нарахування відсотків у розмірі 15 % (п`ятнадцять) відсотків річних, які відповідач 1 сплачує позивачу кожного року не пізніше 6 листопада в розмірі за весь попередній рік. При несплаті відсотків у встановлений договором строк ці відсотки додаються до тіла позики і подальші відсотки нараховуються на цю збільшену суму позики.
Відповідачем 1 був підписаний додаток до договору позики, в якому сторони визначили,що станом на 15 листопада 2022 року сума позики становить 25 163 (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят три) доларів США, 15 % річних від суми позики за період з 15 листопада 2022 року по 15 листопада 2023 року складає 3 774 (три тисячі сімсот сімдесят чотири) доларів США. ОСОБА_2 підтвердив правильність проведеного розрахунку, підписавши даний додаток до договору позики.
Доводи відповідачів про те, що умовами укладеного договору позики не було встановлено, що при несплаті відсотків у встановлений договором строк ці відсотки додаються до тіла позики і подальші відсотки нараховуються на цю збільшену суму позики, суд оцінює критично та зазначає, що жоден з відповідачів не надав інший варіант договору позики, укладений 06.11.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який би встановлював інші умови договору.
Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.  Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.  Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою. Так, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.  Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено, що у договорах поруки, укладених між сторонами, визначено, що відповідальність поручителя і позикодавця є солідарною.
Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем 1 ОСОБА_2 здійснювалося погашення заборгованості за договором позики. Дана обставина також підтверджується позивачем.
У розрахунку позивача зазначено, що позичальником сплачено у 2024 році – 1186,06 доларів США, у 2025 році – 17693,81 доларів США , у 2026 році – 8959,00 доларів США.
Відповідно усього сплачено 27 838,87 доларів США.
Помилка у розрахунку позивач підтвердила у судовому засіданні.
Таким чином, з розрахунків залишку заборгованості за договором позики від 06.11.2019, складених позивачем ОСОБА_1 та відповідачем 1 ОСОБА_2 , вбачається, що різниця складає 1098,13 доларів США.
При цьому у розрахунку ОСОБА_2 вказано про сплату 14.11.2024 заборгованості у розмірі 40500,00 гривень, що за офіційним курсом на дату оплату дорівнює 1107,51 доларів США.
У розрахунку позивача ОСОБА_1 дана сума у розмірі 40500,00 гривень або 1107,51 доларів США відсутня.
Суд відхиляє доводи позивача пр. те, що сума у розмірі 1107,51 доларів США була включена у додатку до договору позики від 15.11.2022 як сплата 1000,00 доларів США 15.11.2022, оскільки ці дві суми не є рівними, відповідачем 1 спростовується домовленість про визначення 40500,00 гривень саме як 1000,00 доларів США.
Натомість відповідач 1 пояснив у судовому засіданні, що суми, які зазначені у додатку до договору, були сплачені ним саме готівкою, тому з метою підтвердження передачі готівкових коштів ним і був підписаний даний додаток а позивачем дане твердження відповідача 1 не спростовано та не надано доказів про безготівкове перерахування коштів.
Враховуючи наведене, відповідачем за договором позики від 06 листопада 2019 року основний борг у розмірі 25 163,00 доларів США та 15 % річних від суми позики у розмірі 3 774,00 доларів США, усього у загальному розмірі 28937,00 доларів США сплачено у повному обсязі.
Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з платіжної інструкції від 16 листопада 2023 року, позивачем сплачено судовий збір за даним позовом у розмірі 10493,80 гривень (а.с. 27).
Оскільки відповідачем 1 заборгованість за договором позики сплачена під час розгляду справи, а позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку зі сплатою заборгованості, тому слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в рівних частках з кожного відповідача у розмірі 3497,94 гривень.

На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 3, 11, 15, 23, 207, 513, 526, 530, 614, 629, 1046, 1048, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 10-13, 15, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики– відмовити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 3497,94 гривень (три тисячі чотириста дев`яносто сім гривень дев`яносто чотири копійки).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 3497,94 гривень (три тисячі чотириста дев`яносто сім гривень дев`яносто чотири копійки).
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 3497,94 грн (три тисячі чотириста дев`яносто сім гривень дев`яносто чотири копійки). 
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи: 
Повне найменування учасників справи: 
Позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач 1 -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач 2 -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач 3 -  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ,місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено та підписано 09 квітня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.