Справа № 178/1886/25

Р І Ш Е Н Н Я 

і м е н е м У к р а ї н и 

12 лютого 2026 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді  Лісняк В.В.,
за участі секретаря Коваль Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Кринички цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 02 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику №5277560924. Договір позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит на суму у розмірі 11400 грн. 00 коп., шляхом перерахунку на вказаний Позичальником рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ), на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. та п. 4.4. цього Договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. Тип кредиту - кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дата надання кредиту: 02.09.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6. Тип процентної ставки - фіксована, п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору.
Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 11 400,грн. 00 коп. Відповідач всупереч умовам договору Позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. 
З урахуванням змін, що були внесені на підставі Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 р., який набрав чинності 24.12.2023 р., і яким було доповнено прикінцеві і перехідні положення ЗУ «Про споживче кредитування», зокрема п. 17, в якому зазначено: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, та після 20.08.2024р. - 1%», загальна (поточна) заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором про надання грошових коштів у позику № 5277560924 від 02.09.2024 р. станом на дату підготовки позовної заяви включно складає: 8 908 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 28 683 грн. 76 коп. - заборгованість за процентами. Розрахунок заборгованості, зокрема процентів у вищевказаному розмірі обумовлено тим, що Відповідачем у справі було здійснено захід, спрямований на визнання боргу, а саме: проведено часткову сплату за Договором про надання грошових коштів у позику № 5277560924 від 02.09.2024 р. на загальну суму 5 000 грн. 00 коп., з якої даними зарахуваннями погашено: 2 508 грн. 00 коп. - проценти нараховані до 12.08.2025 р. за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,00% (п. 2.6.1. Договору), 2 492 грн. 00 коп. - тіло кредиту.
Враховуючи вищезазначені сплати за Договором про надання грошових коштів у позику висновок про його визнання Відповідачем кореспондує із позиції Верховного Суду, що викладена у рішенні по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 р., де зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть належати визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а також прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншо. боргу та/або сум санкцій. Разом: 37 591грн. 76 коп., проценти нараховувалися з 02.09.2024 року по 12.08.2025 року включно. Відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 37591,76 грн, з яких: 8908,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 28683,76 грн. заборгованість за процентами.
У зв`язку з вищенаведеним представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики у розмірі 37591,76 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Представник відповідача ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що договір про надання позики № 5277560924 від 02.09.2024 містить ознаки кредитного договору. Ні Витяг з Договору № 5277560924 від 02.09.2024, ні паспорт споживчого кредиту, ні графік платежів не містять підпису відповідача, а лише містять паспортні дані позичальника. Відсутні докази перерахування кредитних коштів (платіжного доручення, меморіального ордеру). Матеріали справи не містять доказів ознайомлення відповідача з умовами договору. Також вказує, що позивачем не надано пояснення щодо суми нарахування заборгованості за відсотками, а поданий позивачем розрахунок є суб`єктивним і не ґрунтуються на умовах договору. Звертає увагу, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Вважає, що належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Вказує, що розмір нарахованих відсотків перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Вважає, що позивач скористався необізнаністю відповідача, порушуючи норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб ОСОБА_1 на укладення договору позики на вкрай невигідних для відповідача умовах, які він не міг оцінити належно. Тому нарахування суми заборгованості в розмірі 28683 грн 76 коп., не є співрозмірною сумі тіла кредиту в розмірі 8908 грн. Таким чином позивач позбавив можливості відповідача погасити кредитну заборгованість встановлюючи надмірно великі відсотки. Також вважає, що сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом. Зважаючи на вказані обставини, відповідач вважає, що позивач не довів факту перерахування кредитних коштів за договорами, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову в частині нарахування відсотків, розгляд справи провести без участі відповідача та його представника.
Представник позивача ОСОБА_2 надіслав до суду відповідь на відзив в якій посилається на те, що спірний договір укладено в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора. Вказаний договір укладено у повній відповідності із чинним законодавством, зокрема зі ст.207 ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію» . Звертає увагу на наявність сталої практики щодо розгляду аналогічних спорів. Зазначає поетапну процедуру укладення договору. Просить суд при винесенні рішення врахувати той факт, що без введення Позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, переданням ним для отримання Товариством персональних даних з метою укладення Договору про надання грошових коштів у позику, таке укладення Договору - є неможливим. А в матеріалах справи, безпосередньо у відзиві на позовну заяву, відсутні будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно Відповідача, які стосуються підписання Договору про надання грошових коштів у позику. Зазначає, що ТОВ «Іннова Фінанс», як Позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу (Позичальнику) грошові кошти у розмірі 11400 грн. 00 коп., а обставини з цього приводу, на які сторона Відповідача посилається, як на підставу своїх заперечень у справі, не є доведеними що є безпосереднім порушенням обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 81 ЦПК України, оскільки стороною Відповідача не лише прямо не вказано на неотримання вищезазначених коштів, а й не долучено жодних банківських виписок на підтвердження того, що такого перерахування коштів не було, та/або не долучено доказів, що могли б слугувати підтвердженням вчинення щодо нього шахрайських дій у випадку, якщо ОСОБА_1 договір про надання грошових коштів у позику № 5277560924 від 02.09.2024 р. із ТОВ «Іннова Фінанс» не укладався. Тому позивач вважає доводи сторони Відповідача безґрунтовними і такими, що фактичного належного підтвердження за собою не мають. Додатково зазначає, що за кредитним договором № 5277560924 від 02.09.2024 проценти за прострочення зобов`язання відповідачу не нараховувались, а нараховано лише проценти за користування кредитом, неустойка також не нараховувалася, відповідач не надає ніяких доказів, які б могли спростувати доводи позивача, а отже заперечення відповідача є безпідставними та не обгрунтованими. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Іннова Фінанс». 
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, можливо стверджувати, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України ).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21.
Статті 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Разом із цим одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 зазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень зазначеного законодавства можна виснувати, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 02.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5277560924, який разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024 р., складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. 
Договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит на суму у розмірі 11400 грн. 00 коп., шляхом перерахунку на вказаний Позичальником рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ), на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. та п. 4.4. цього Договору, його додатків. 
Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п.2.3 - сума кредиту (загальний розмір) складає 11400 грн, п. 2.4. Тип кредиту - кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 21 днів, останній платіж з періодом внесення 3 дні, детальні терміни (дата) повернення кредиту та сплата процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком 1 до договору; п. 3.2. Дата надання кредиту: 02.09.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6. Тип процентної ставки - фіксована, п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору.
Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 11400,00 гривень, в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору. 
Відповідно до п. 2.2 вказаного договору, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених Договором строк виплати якого ще не настав в повному обсязі (п.6.4. договору).
За порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Нарахування неустойки здійснюється Товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим Договором (п.7.4., 7.5 Договору).
За пунктом 7.6 Договору нарахування процентів за користування кредитом в ІКС Товариства відбувається щоденно, починаючи з першого дня надання кредиту до останнього дня надання коштів в кредит за цим Договором.
16 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» (далі - ФК) та ТОВ «Іннова Фінанс» (далі - Клієнт) укладено договір №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів. За умовами цього Договору Клієнт доручає ФК за відмовну плату здійснити перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до Правил МПС для сервісів Visa Direct/ Master Card Money Send (пункт 1.1. Договору). Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №19968-1354-137969936 від 02.09.2024 року, ТОВ ФК «Контрактовий дім» за дорученням ТОВ «Іннова Фінанс» 02.09.2024 року на IBAN: НОМЕР_2 , картковий рахунок № НОМЕР_1 здійснено переказ грошових коштів у розмірі 11400 грн, ІД операції 1467278494. Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта ОСОБА_1 та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі №5277560924 від 02.09.2024 року. Вказане підтверджується довідкою АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-22090 від 19.12.2025, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , банком було емітовано банківську картку № НОМЕР_1 та рухом коштів (виписка) за картковим рахунком, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 02.09.2024 по 05.09.2024 р. Позивач долучив до матеріалів справи скріншот з власної інформаційно-телекомунікаційної системи про проходження ОСОБА_1 ідентифікації шляхом bankID та довідку про відправлення одноразового ідентифікатора відповідачеві, у якому, з поміж іншого, вказано номер телефону - НОМЕР_5 та присвоєний ОСОБА_1. ідентифікатор - 8252.
Позивачем доведено факт укладення 02.09.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 договору надання грошових коштів у позику №5277560924 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідач у своєму відзиві не заперечував самого факту укладання договору та факту отримання ним коштів, також не заперечував, що картка № НОМЕР_1 належить йому, хоч і вказував на недоведеність позивачем такого укладення та отримання коштів. Однак, досліджені судом докази такі доводи спростовують.
Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Позивач надав докази передання грошових коштів ОСОБА_1 , а відтак вправі вимагати їх повернення. Оскільки, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.
Не погоджуючись із заявленою позивачем до стягнення сумою заборгованості, відповідач виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, щодо наявності заборгованості та її розміру. Між тим, з такими доводами суд не погоджується з огляду на таке. Судом досліджено наведений позивачем розрахунок кредитної заборгованості, дійшов висновку, що заявлена позивачем сума заборгованості відповідає умовам договору, що уклали сторони. Встановлено, що заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику від 02.09.2024 року №5277560924 становить 37591,76 грн, з яких: 8908 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28683,76 грн - заборгованість за процентами. Відповідачем у справі було здійснено захід, спрямований на визнання боргу, а саме: проведено часткову сплату за Договором про надання грошових коштів у позику № 5277560924 від 02.09.2024 р. на загальну суму 5 000 грн. 00 коп., з якої даними зарахуваннями погашено: 2 508 грн. 00 коп. - проценти нараховані до 12.08.2025 р. за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,00% (п. 2.6.1. Договору), 2 492 грн. 00 коп. - тіло кредиту.
З умов кредитного договору встановлено, що сторони погодили строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів. Розрахунок заборгованості здійснено за 344 днів користування кредитом. Сторони погодили право товариства достроково вимагати повернення кредиту (п.6.4 договору). Заборгованість за процентами вирахувана за формулою: тіло кредиту Х процентна ставка Х кількість днів прострочення зобов`язання. За період з 02.09.2024 по 22.09.2024 (22 дні) позивач застосував стандартну процентну ставку - 1,0%, відповідно до п. 2.6.1 договору, а за період з 23.09.2024 по 12.08.2025 - 1,0%, тобто стандартну процентну ставку, відповідно до п. 2.6.1 договору за мінусом розміру погашеної заборгованості відповідачем. Таким чином, (11400 грн х 1,0% х 22 дні) + (8908 грн х 1,0% х 322 дні)-2508грн=28683,76 грн, що складає заборгованість по процентах за користування кредитом. Тіло кредиту - 8908 грн. Розрахунок заборгованості позивача містить усі необхідні її складові - тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами та кількості днів прострочення виконання зобов`язань. Проценти нараховані в межах кредиту. Відповідач, не погоджуючись із розрахунком заборгованості позивача, власного розрахунку не надав.
Крім того, доводи відповідача, що сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована позивачем поза межами користування кредитом спростовуються матеріалами справи.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст.625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».
Тобто, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст.625 ЦК України (3% річних).
Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до ст.1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга ст.1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу- позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст.1048 ЦК України.
Підписуючи договір, відповідач погодився на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У цьому випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку Договором та у погодженому сторонами розмірі. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягають задоволенню.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем ТОВ «Іннова Фінанс» отриманої у позику за вказаним договором суми позики у строки, передбачені договором, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Іннова Фінанс» відповідачем суду не надано та не доведено відсутність заборгованості.
За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача ТОВ «Іннова Фінанс» стягненню підлягає заборгованість у вищезазначеному розмірі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. 
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -  
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , що мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (код ЄДРПОУ 44127243, адреса: 01104, м.Київ, вул.Болсуновська, 8 поверх 9, для листування: 04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, 4В) загальну суму заборгованості за договором позики №5277560924 від 02.09.2024 року у розмірі 37591,76 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., всього 40014,16 грн. (сорок тисяч чотирнадцять гривень 16 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя:	  	В.  В.  Лісняк