"31" березня 2026 р.
Справа №150/906/25
Провадження по справі №2/150/50/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року      Чернівецький районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.
при секретарі Савковій С.А.,
з участю учасників цивільного процесу:
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Могилів – Подільського району Вінницької області, третя особа – Чернівецька державна нотаріальна контора Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_2 із зазначеним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовляється від позовних вимог щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 та щодо зобов`язання Чернівецької державної нотаріальної контори зареєструвати право власності на земельну частку (пай), що є об`єктом спадкування. Підтримує свої вимоги лише в частині визнання за ним як спадкоємцем права на земельну частку (пай), просить їх задоволити.
Відповідачем не забезпечено явку повноважного представника в судове засідання, Бабчинецькою сільською радою до суду скеровано заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, позовні вимоги визнаються та не заперечується проти їх задоволення.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – Чернівецька державна нотаріальна контора Вінницької області, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, завідувачем Чернівецької держнотконтори Ординським Ю.С. до суду скеровано заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Пунктом 2 частини 4 статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.
У відповідності до положень п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України дана цивільна справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, тому згідно ухвали від 09.01.2026 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
З`ясувавши позицію позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 , ґрунтуючись на наступних підставах.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача по батьковій лінії – ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане 27.02.1999 року виконкомом Вила - Ярузької сільської ради Чернівецького району Вінницькій області (а.с. 7).
Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 . підтверджено наступними доказами по справі. 
Так, згідно копії свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданого 01.03.1965 виконкомом Вила - Ярузької сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області, батьком позивача значиться ОСОБА_4 (а.с. 10).
Як свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за №00022271386? сформованого та наданого 05.03.2019 Могилів – Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у вінницькій області, матір`ю ОСОБА_4 (тобто, батька позивача по справі) значиться ОСОБА_3 (а.с. 11).
Спадкоємцю ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №026121, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються районною державною адміністрацією Вінницької області КСП «Нива України» с. Вила – Ярузькі від 08.08.1997 за №493 на підставі розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації від 09.07.1997 за №119, що стверджується довідкою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.03.2025 за №01-30/53 (а.с. 12).
Спадкоємцем за законом другої черги спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 являється позивач по справі ОСОБА_1 , оскільки, син спадкодавця (тобто, батько позивача по справі) ОСОБА_4 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 05.03.2019 Могилів – Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 8).
Рідний брат спадкодавця – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (тобто, дядько позивача пос праві) також помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 01.03.2023 Бабчинецькою сільською радою Могилів – Подільського району вінницької області (а.с. 9).
В лютому 2025 позивачу стало відомо про наявність спадкового майна, що залишилося після смерті бабки ОСОБА_3 , тому звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .
Як вбачається із довідки №179, виданої 05.12.2-25 Вмла – Ярузьким старостинським округом Бабчинецької сільської ради Могилів – Подільського району Вінницької області, ОСОБА_3 , яка померла у лютому 1999 року була включена до списку розпаювання земель колективної власності колишнього КСП «Нива України» на території Вила – Ярузької сільської ради Чернівецького (теперішнього Могилів – Подільського) району Вінницької області (а.с. 13). 
Як вбачається із копії уточнено списку громадячн власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Нива України» на території Вила – Ярузької сільської ради Чернівецького (теперішнього Могилів – Подільського) району Вінницької області, ОСОБА_3 значиться у вказаному списку, серія та номер сертифікату НОМЕР_5 .
Як зазначається в довідці №178, виданої 05.12.2025 Вила – Ярузьким старостинським округом Могилів – Подільського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_3 , яка померла в лютому 1999, залишився спадкоємець за законом – син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який бу зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на одному погосподарському номері, прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем за законом залишився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проводив поховання та фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців передбачених ст., ст.1241, 1261 ЦК України немає (а.с. 16).
ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем, не має можливості належним чином оформити спадкові права на земельну ділянку, у зв’язку із відсутністю документів, що підтверджують право ОСОБА_3 на земельну частку (пай) в КСП «Нива України» с. Вила - Ярузькі Чернівецького району Вінницької області, що є об`єктом спадкування, про що свідчить постанова державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 28.02.2025, №54/02-31 (а.с. 23).
Відшукати сертифікат спадкодавця ОСОБА_3 та отримати його дублікат не представляється можливим, оскільки, сертифікати на даний час не видають, а тому 11 березня 2026 року позивач розмістив в газеті «33-й канал» оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №026121 виданого 08 серпня 1997.
У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Крім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Матеріалами справи підтверджено наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину (а.с. 23) та наявність спадкової справи №15/2019 після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , розпочата 07.02.2019 року Чернівецькою державною нотаріальною конторою.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України).
Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
У пункті «а» статті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК України право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України.
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.
Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.
Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст., ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі письмові доводи сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
На підставі ст.81 Земельного кодексу України, ст., ст.1217, 1218, 1225, 1268 ч.5, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 197, 198, 206 ч.4, 263 - 265, ЦПК України, суд,–
УХВАЛИВ:
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай) на території Бабчинецької сільської ради Могилів – Подільського району Вінницької області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) cepії ВН №026121, виданого Чернівецькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №119 від 09.07.1997, зареєстрованого у Книзі реєстрацiї сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавався Чернівецькою районною державною адміністрацією Вінницької області КСП «Нива України» с. Вила – Ярузькі Чернівецького (теперішнього Могилів – Подільського) району Вінницької області від 08.08.1997 за №493.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ          Л.П.ЦИМБАЛЮК