Справа № 167/1414/25
Номер провадження 2/167/161/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді     Требика В.Б.,
з участю:
секретаря судового засідання   Герасимчук М.В.,
позивача      ОСОБА_1 ,
відповідача      ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання права на оформлення власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
У суд звернувся ОСОБА_1 із позовом до  ОСОБА_2 про надання права на оформлення власності на спадкове майно в с. Раймісто Луцького району Волинської області.
Позов обґрунтовується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно – житловий будинок АДРЕСА_1 (далі – будинок АДРЕСА_1 ) та земельні ділянки. Даний будинок із земельними ділянками
 ОСОБА_3 заповів племіннику ОСОБА_2 . Позивач вважає, що його брат не мав права заповідати вказане майно племіннику, яке успадкував після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки за життя не оформив право власності на нього. Так як
 ОСОБА_1 також є спадкоємцем ОСОБА_4 , тому просить надати право на оформлення власності на будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки біля будинку.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначив, що у шестимісячний строк звернувся до Рожищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті дядька ОСОБА_3 . Стверджує, що його дядько прийняв спадок і відсутність свідоцтва про право на спадщину та державну реєстрацію не позбавляє останнього права на спадщину, яку в подальшому він має право заповідати своїм спадкоємцям. Також вказав, що за життя сім`я відповідача доглядала бабу ОСОБА_4 , піклувалася про неї. В подальшому така допомога надавалася і ОСОБА_3 . Вважає вимоги позивача незаконними.
У заявах, які подані ОСОБА_1 в строк для подання відповіді на відзив, позивач вказав, що спадкодавець ОСОБА_3 користувався спадщиною 12 років, але до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, хоча зобов`язаний був це зробити. Позивач також зазначив, що у зв`язку з воєнними діями на території Донецької області змушений був повернутися у Волинську область і поселитися у будинку свого батька, на який в подальшому оформив право власності.
Відповідач ОСОБА_2 заперечував обставини, які наводив позивач у своїх заявах, та зазначив, що ОСОБА_1 рідко відвідував своїх батьків, його діти та онуки не приїжджали взагалі і будь-якої допомоги не надавали. Стверджує, що баба ОСОБА_4 заповіла будинок АДРЕСА_1 в рівних частинах йому та дядькові ОСОБА_5 , і вони прийняли спадщину.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив позов задовольнити та пояснив, що його мати ОСОБА_4 дійсно у свій час заповіла будинок онукові ОСОБА_6 , однак ніколи постійно не проживала в с. Тихотин разом із сім`єю відповідача, а лише тимчасово була зареєстрована, оскільки така реєстрація дозволяла отримувати їм певні пільги. На момент смерті вона була зареєстрована та проживала разом із сином ОСОБА_7 у с. Раймісто, тому інформація у довідці Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області про її проживання в с. Тихотин не відповідає дійсності. Зазначив, що його дочки проживають на тимчасово окупованих територіях і при першій нагоді мають намір приїхати у Волинську область, цей позов спрямований для забезпечення його дітей житлом. Оскільки відповідач вже має власний будинок та багато земель, то нерухомість в с. Раймісто йому не потрібна. Уточнював, що по суті бажає визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його обслуговування, які належали матері ОСОБА_4 .
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, давав пояснення про те, що крім його батька в сім`ї були ще діти.
 ОСОБА_2 наймолодший, тому залишився доглядати батьків. Баба ОСОБА_4 перед смертю хворіла, потребувала сторонньої допомоги, яку її син ОСОБА_7 не зміг надавати, тому деякий час проживала в с. Тихотин разом із сім`єю молодшого сина.

Процесуальні дії у справі
18 грудня 2025 року залишено без руху позовну заяву.
6 січня 2026 року повторно залишено без руху позовну заяву.
23 січня 2026 року відкрито провадження у справі, витребувано інформаційні довідки зі Спадкового реєстру.
5 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом із копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України
№ 00052423090 встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (арк. спр. 22, 58, 21).
Копією витягу з погосподарської книги № 5 Доросинівської сільської ради
від 1 січня 2026 року № 1 підтверджено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 . Рік побудови будинку – 1968 (арк. спр. 33).
Відповідно до довідки Доросинівської сільської ради від 2 січня 2026 року № 3 ОСОБА_4 користувалася земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для особистого селянського господарства площею 0,08 га (арк. спр. 34).
8 липня 2010 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого будинок і всі споруди, які знаходяться в с. Раймісто та все належне майно, заповіла в рівних частинах ОСОБА_3 (сину) та відповідачу ОСОБА_2 (онуку) (арк. спр. 56 на звороті).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що слідує із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (арк. спр. 23).
З копії довідки Доросинівської сільської ради від 19 січня 2026 року № 72 слідує, що до складу спадкового майна ОСОБА_4 входить право на будинок АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчувався у виконавчому комітеті Немирської сільської ради 8 липня 2010 року за № 9. Спадкоємці згідно заповіту – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але ІНФОРМАЦІЯ_1 помер і не оформив своїх спадкових прав. У цій довідці також містяться відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 вступив у фактичне володіння майном до спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця шляхом спільного проживання (арк. спр. 56).
Водночас, з копії довідки Доросинівської сільської ради від 24 березня 2026 року № 320 вбачається, що згідно даних будинкової книги за 1977-2012 роки та погосподарської книги № 3 с. Раймісто за 2006-2010 року ОСОБА_4 вибула з будинку АДРЕСА_1 в період з 6 грудня 2000 року по 23 березня 2007 року, і в період з квітня 2007 року (точної дати не вказано) по 21 вересня 2012 року. Починаючи з 21 вересня 2012 року ОСОБА_4 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 проживала разом з сином ОСОБА_3 , який був зареєстрований за цією ж адресою (арк. спр. 139). 
Даними спадкової справи № 16/2026 підтверджується, що відповідач
 ОСОБА_2 27 січня 2026 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (арк. спр. 53 на звороті).
3 жовтня 2024 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого належний йому будинок АДРЕСА_1 заповів відповідачу ОСОБА_2 , а земельні ділянки площею 1,8197 га та площею 1,4565 га – позивачу ОСОБА_1 або ОСОБА_8 (арк. спр. 67 на звороті).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (арк. спр. 6). 
Згідно з довідкою Доросинівської сільської ради від 21 серпня 2025 року № 633, спадкодавець ОСОБА_3 до дня смерті проживав у будинку АДРЕСА_1 . До складу спадкового майна входить право на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку на
 АДРЕСА_1 , земельні ділянки площею 1,8197 га, 1,4565 га. Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався у виконавчому комітеті Доросинівської сільської ради 3 жовтня 2024 року за № 166. До складу спадкоємців ОСОБА_3 входять відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 , які вступили у фактичне володіння майном шляхом подання заяви про прийняття спадщини (арк. спр. 5).
Даними спадкової справи № 107/2025 підтверджується, що позивач
 ОСОБА_1 24 червня 2025 року та відповідач ОСОБА_2 12 червня 2025 року звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (арк. спр. 64 на звороті, 72 на звороті, 73).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220, ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі – ЦК).
Згідно зі ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК).
Отже, суду при розгляді справ про визнання прав на спадкове майно (майнові права) належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна (майнового права).
Зібрані по справі та безпосередньо досліджені судом докази свідчать про те,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_4 на все її майно, зокрема на будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки. Вирішуючи питання щодо спадкоємців ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, для суду переконливими є відомості, які містяться у копії довідки Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області від 24 березня 2026 року № 320, з якої однозначно вбачається, що на момент смерті місце проживання ОСОБА_4 було зареєстровано в будинку АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3 . Отже, на переконання суду, саме ОСОБА_3 прийняв усю спадщину в порядку ст. 1268 ЦК, як спадкоємець за заповітом, який проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому суд не приймає до уваги дані, які містяться в копії довідки Доросинівської сільської ради від 19 січня
2026 року № 72 про те, що ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована і проживала у буд. АДРЕСА_1 із сином ОСОБА_2 та онуком ОСОБА_2 , оскільки під розгляду справи обставини реєстрації ОСОБА_4 у вказаному будинку спростовуються поясненнями відповідача ОСОБА_2 , місце проживання якого було зареєстровано в буд. АДРЕСА_2 . При цьому подання 27 січня 2026 року відповідачем ОСОБА_2 нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не свідчить про прийняття ним спадщини, оскільки така заява подана після спливу передбаченого ст. 1270 ЦК шестимісячного строку. Інших спадкоємців ОСОБА_4 , які б прийняли спадщину, суд не встановив. Далі, ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після смерті
 ОСОБА_3 , яку спадкоємці за заповітом – позивач ОСОБА_9 (земельні ділянки площею 1,8197га та 1,4565га) та відповідач ОСОБА_2 (будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його обслуговування) прийняли в порядку ст. 1268 ЦК шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Отже, під час розгляду справи судом не встановлено підстав для визнання за ОСОБА_9 права власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його обслуговування.
При цьому суд вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності у ОСОБА_3 права розпоряджатися майном, яке він набув у спадок після смерті матері ОСОБА_4 , виходячи з такого.
Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23).
Отже, оскільки ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері
 ОСОБА_4 шляхом спільного проживання, тому в нього виникло право на складення заповіту щодо будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки для його обслуговування незалежно від державної реєстрації цих прав.
За таких обставин слід відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання права на оформлення власності на спадкове майно відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення: 9 квітня 2026 року.
Позивач:  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_5 ).
Відповідач: 
ОСОБА_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_6 ).

Суддя:          В.Б. Требик