РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/23415/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління ДПС у Рівненській області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

18.12.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними дій щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків пені за період з 09.10.2024 по 30.10.2025 з податку на додану вартість у розмірі 74564,04 грн., нарахованої на борг минулих періодів та зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з неї запису (даних, операції) про нарахування пені за період з 09.10.2024 по 30.10.2025 з податку на додану вартість у розмірі 74564,04 грн., нарахованої на борг минулих періодів.
Ухвалою від 19.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/23415/25; розгляд справи ухвалено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з позовною заявою та відповіддю на відзив, вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем за відсутності відповідних правових підстав було нараховано позивачу пеню в розмірі 74564,04 грн. за період з 09.10.2024 по 30.10.2025 на борг минулих період. Зауважено, що право нарахувати ОСОБА_1 пеню на податковий борг, що виник у зв`язку із не сплатою у встановлений законом строк сум податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення №0000191742 від 30.01.2014 виникло у контролюючого органу з 01.04.2014, тобто з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). з 01.01.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» №466-IX від 16.01.2020. Відповідно до цього Закону включено пункт 129.9 у статтю 129 Податкового кодексу України такого змісту: «129.9. Пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках: 129.9.1. закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.». За таких обставин, пеня з податку на додану вартість не могла бути нарахована і підлягала анулюванню станом на 01.01.2021 у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до Податкового кодексу України виникло право нарахувати таку пеню платнику податків. 
Згідно з відзивом на позов Головне управління ДПС у Рівненській області позовні вимоги не визнає. Свою позицію обґрунтовує тим, що згідно Інтегрованої картки платника за позивачем обліковувалася податкова заборгованість по податку на додану вартість в сумі 172842,80 грн., яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №0000191742 від 30.01.2014, узгодженого в судовому порядку. За рахунок примусового виконання, за платіжним дорученням №98321 від 09.10.2024 на погашення боргу були зараховані кошти. Відповідно до цього, позивачу в автоматичному режимі на суму погашення боргу було нараховано пеню, загальна сума якої склала 74564,04 грн. Вважає, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позові відмовити повністю.
Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.
01.04.2014 ДПІ у м.Рівне ГУ ДФС у Рівненській області за результатами перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №0000191742, яким донарахувала ФОП ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі 117949,50 грн., в тому числі 78633,00 грн. – за основним платежем та 39316,50 грн. – за штрафною санкцією. 
Вказане податкове повідомлення-рішення наряду з іншими оскаржувалося платником в судовому порядку. 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 по справі №817/384/15 позовну заяву було залишено без розгляду на підставі клопотання позивача про відкликання позову. 
Відповідно до цього, в ІКП платника податків починаючи з 03.11.2015 обліковано донарахування ПДВ та штрафної санкції по вказаному податковому повідомленню-рішенню, а також суму пені на рівні 10477,38 грн., нараховану за відповідний період. 
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.05.2015 по справі №817/314/15, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 податкову заборгованість в сумі 456169,50 грн., в тому числі і заборгованість по ПДВ в сумі 172842,80 грн.
Зазначена сума, як загальна сума заборгованості платника податків з ПДВ, була визначена на кінець 2015 року в ІКП ФОП ОСОБА_1 і включала в себе: 78633,00 грн. основного платежу за податковим повідомленням-рішенням №0000191742, 39316,50 грн. – штрафної санкції за таким рішенням, 10477,38 грн. - пені., а також 44415,92 грн. - іншої заборгованості. 
Як свідчать дані ІКП платника податків заборгованість по ПДВ ФОП ОСОБА_1 залишалася незмінною до вересня 2024 року. В цей проміжок часу на її погашення не надходило жодного платежу. Нарахування пені також не здійснювалося. 
Разом з тим, 09 березня 2016 року Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №817/314/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкової заборгованості в загальному розмірі 456169,50 грн. І такий виконавчий лист було пред`явлено податковим органом до примусового виконання. 
В межах виконавчого провадження з примусового стягнення, а саме, в період часу з 09.10.2024 по 23.10.2025 відбулося часткове погашення боргу. Так в цей період 2024 року зараховано сплату в загальному розмірі 5379,91 грн., а у відповідний період 2025 року – 31684,63 грн. 
В автоматичному режимі, в ці ж періоди нараховано пеню, а саме 09.10.2024 - 3040,98 грн., 08.11.2024 - 2440,10 грн., 10.12.2024 - 3345,60 грн., 28.02.2025 - 669,43 грн., 06.03.2025 - 1,72 грн., 21.04.2025 - 5047,11 грн., 09.05.2025 - 18757,66 грн., 19.05.2025 - 4968,44 грн., 30.05.2025 - 1180,98 грн., 30.05.2025 - 86,10 грн., 23.06.2025 - 5011,64 грн., 17.07.2025 - 5040,14 грн., 08.08.2025 - 4058,82 грн., 18.08.2025 - 5080,83 грн., 08.09.2025 - 4089,48 грн., 29.09.2025 - 3801,98 грн., 08.10.2025 - 4119,17 грн., 23.10.2025 – 3823,82 грн. Загальна сума нарахованої пені склала 74564,04 грн. 
Пеня нараховувалась в автоматичному порядку в ІКП платника податків на борг минулих періодів за ст.129 Податкового кодексу України, починаючи з 05.05.2014 по день фактичного погашення, але за мінусом періоду поширення коронавірусної хвороби COVID-19.
Вважаючи дії податкового органу щодо нарахування пені, протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
За приписами підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків – це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання – це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
За правилами підпункту 14.1.162. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, пеня – це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 58.1. статті 58 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент винесення податкового повідомлення-рішення №0000191742 від 01.04.2014), контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: 
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
За змістом пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України (в такій же редакції), у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Порядок нарахування пені встановлено статтею 129 Податкового кодексу України, і зміна правового врегулювання даного питання відбувалось наступним чином.
Так, підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції чинній до 01 січня 2017 року) було передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається, зокрема при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
За правилами підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (в такій же редакції), пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII від 21.12.2016, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, підпункт 129.1.1 пункту 129.1 викладений в такій редакції:
«129.1. Нарахування пені розпочинається:
129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)».
Таким чином, строки нарахування пені на законодавчому рівні були збільшенні, позаяк почали охоплювати період, який передував даті винесення податкового повідомлення-рішення, а саме період від граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, заниження якого встановлено за результатами перевірки контролюючим органом. 
Зі змісту інтегрованої картки платника податків вбачається, що датою початку нарахування пені, визначено «05.05.2014», тобто дату настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням №0000191742 від 01.04.2014 на суму заниження та включаючи період адміністративного та/або судового оскарження.
Відповідно, податковим органом для нарахування платнику податків пені правомірно застосовано статтю 129 Податкового кодексу України у редакції, до внесення до неї змін за Законом №1797-VIII від 21.12.2016. 
Позивач зазначає, що після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» №466-IX від 16.01.2020 та включення до статті 129 Податкового кодексу України пункту 129.9, який прямо визначав, що нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків, контролюючий орган зобов`язаний був нараховану пеню анулювати.
При цьому, суд зазначає, що податковий борг у позивача виник у травні 2015 року, після закінчення десятиденного строку за днем узгодження грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №0000191742 від 01.04.2014 в судовому порядку. 
За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду закриваючи 11 грудня 2025 року касаційне провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Львіввугілля» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №380/17146/23 зауважував на тому, що у подібних правовідносинах Верховним Судом вже сформульовано правову позицію, яка відображена в постановах від 21.05.2024 у справі №160/15166/22, від 27.06.2024 у справі № 160/538/23, від 15.06.2023 у справі №160/13436/22.
Зокрема, у постанові від 27.06.2024 у справі №160/538/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив про помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України до спірних правовідносин, вказавши таке: 
«… з 01.01.2021 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві». Відповідно до цього Закону до статті 129 Податкового кодексу України включено пункт 129.9.
Відповідно до положень підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.
Тобто, з 01.01.2021 пеня не нараховується, а нарахована підлягає анулюванню, зокрема, у разі закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.
При цьому як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Закон від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності.
Тобто положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України щодо не нарахування пені чи анулювання нарахованої пені у разі проведення такого нарахування поза межами 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню, розповсюджується виключно на правовідносини які виникли з 01.01.2021.
Положення Податкового кодексу України, у тому числі статті 129, не містять прямої вказівки на те, коли у контролюючого органу виникає право нарахувати пеню платнику податків.
Такі норми, зокрема пункти 129.1 та 129.3 статті 129 Податкового кодексу України, визначають лише початок нарахування пені (день, від якого слід проводити нарахування) та закінчення нарахування пені (останній день нарахування).
Відтак на переконання колегії суддів право на нарахування пені у контролюючого органу виникає також з моменту (дня) початку строку, визначеного Податковим кодексом України, для нарахування пені у відповідному випадку.
Тобто початок нарахування пені збігається в часі з правом (обов`язком) контролюючого органу здійснити таке нарахування пені.
Отже, враховуючи, що положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України розповсюджується на правовідносини які виникли з 01.01.2021, то відповідно за вказаним підпунктом анулюванню підлягатиме пеня, право по нарахуванню якої виникло у контролюючого органу з 01.01.2021 та нарахування такої пені контролюючим органом проведено поза межами 1095 днів з дня виникнення такого права.»
За наведеного, колегія суддів Касаційного адміністративного суду вказала, що «висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що пеня, стягнення якої є предметом у цій справі, підлягає анулюванню у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати таку пеню платнику податків, є помилковим, оскільки як було встановлено судами право на нарахування пені виникло у контролюючого органу ще в 2016 році, тобто задовго до 01.01.2021.» При цьому, також зауважено і на тому, що дата звернення до суду не є визначальною для застосовності підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України.
Верховний Суд у постанові від 21.05.2024 у справі №160/15166/22 також зазначив, що Закон №466-ІХ від 16.01.2020 не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності. Тобто, положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України щодо не нарахування пені чи анулювання нарахованої пені у разі проведення такого нарахування поза межами 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню, розповсюджується виключно на правовідносини які виникли з 01.01.2021.
У цій справі, відмовляючи у визнанні грошових вимог щодо пені, суди керувалися приписами пункту 102.4 статті 102 ПК України, в якому передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Іншими словами, стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.
У справі №160/15166/22 пеня, яка увійшла до предмету стягнення була нарахована на несплачені грошові зобов`язання згідно податкових повідомлень - рішень, які набули статусу податкового боргу ще у 2016 році, і про стягнення якого контролюючий орган не звернувся в межах 1095-денного строку з дня його виникнення.
На противагу цьому, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.05.2015 у справі №817/314/15, було стягнуто з ФОП ОСОБА_1 податкову заборгованість, в тому числі і заборгованість, яка виникла на підставі несплати узгодженої суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №0000191742 від 01.04.2014 та нарахованої за відповідний проміжок часу пені. 
За правилами підпункту 129.3.1. пункту 129.3. статті 129 Податкового кодексу України (у відповідній редакції) нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Судова практика з питання застосування цієї норми у зазначеній редакції є сформованою і усталеною і визначає правомірним нарахування пені до дня погашення суми податкової заборгованості і на суму такої заборгованості, оскільки платник податків весь період, коли він не сплачував донараховані йому суми податків та/або штрафних санкцій, користувався тими коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.
Таким чином, обов`язок сплати пені пов`язується з обов`язком погашення податкового боргу.
За встановленими судом обставинами та відповідно до розрахунку пені, така нарахована саме на суму заниженого податкового зобов`язання, донарахованого за податковим повідомленням-рішенням, узгодженим та стягнутим як податковий борг в судовому порядку, за весь час до його погашення (пропорційно до суми погашення), окрім періоду з 01.03.2020 по 30.06.2023, позаяк пунктом 52-1 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Таким чином, беручи до уваги висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 21.05.2024 у справі №160/15166/22, від 27.06.2024 у справі № 160/538/23, від 15.06.2023 у справі №160/13436/22 та встановлені обставини у даній справі, суд приходить до висновку, що оскільки дії Головного управлінням ДПС у Рівненській області щодо нарахування ОСОБА_1 пені на суму 74564,04 грн є правомірними, то відсутні підстави для її анулювання та покладення на відповідача обов`язку вносити зміни до інтегрованої картки позивача шляхом виключення з неї запису про нарахування пені за період з 09.10.2024 по 30.10.2025 з податку на додану вартість у розмірі 74564,04 грн., нарахованої на борг минулих періодів.
Отже, суд вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідали критеріям, які наведені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Інша частина доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачем доведено правомірність дій щодо нарахування пені у порядку статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними дій щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків пені за період з 09.10.2024 по 30.10.2025 з податку на додану вартість у розмірі 74564,04 грн., нарахованої на борг минулих періодів та зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з неї запису (даних, операції) про нарахування пені за період з 09.10.2024 по 30.10.2025 з податку на додану вартість у розмірі 74564,04 грн., нарахованої на борг минулих періодів, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 23 лютого 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) 

Суддя       Н.В. Друзенко