17.04.2026 Справа № 756/3964/26
Ун.№756/3964/26
Пр.№3/756/1553/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2026 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення від 05.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 26.02.2026 за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно невістки ОСОБА_2 , а саме здійснив відключення електропостачання у квартирі її проживання, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Литвиненко Д.О. вину свого підзахисного у вчиненому правопорушенні не визнав, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. У письмових поясненнях, що надані у справі зазначено, що ОСОБА_1 є власником частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 01.02.2014 його син ОСОБА_3 одружився на ОСОБА_4 . Шлюб між ними був розірваний рішенням суду від 15.07.2020. від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_5 . З 2019 року ОСОБА_3 у цій квартирі не проживає, між сторонами тривають конфліктні відносини, які ініційовані його колишньою невісткою. 20.07.2022 Київським апеляційним судом прийнято судове рішення, яким з ОСОБА_6 на користь колишньої дружини у розмірі 12 000 грн на утримання спільного сина. Аліментні платежі включають у себе, поміж іншого, витрати за користування житлово-комунальними послугами. Незважаючи на це, сплачуючи аліменти своєчасно і в повному обсязі, ОСОБА_3 до січня 2025 року продовжував оплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру, у якій він був зареєстрований, але не користувався нею. Після цього оплату послуг здійснював ОСОБА_1 , незважаючи на те. що він та члени його родини квартирою не користувались. Влітку 2025 року він прийняв рішення про припинення сплати цих послуг у зв`язку з неможливістю користуватись квартирою. Ним ініційовано позов до Оболонського районного суду м.Києва про усунення перешкод у користуванні квартирою (справа №756/4878/25), розгляд якої триває. У судовому засіданні в цій справі 30.01.2026 його представником було подано до суду повідомлення про припинення електропостачання, отримане від YASNO у зв`язку з наявною заборгованістю. Зазначає, що як фізична особа ОСОБА_1 не мав змоги здійснити відключення електропостачання, не звертався до постачальника з заявами про це. Вважає, що з 30.01.2026 ОСОБА_2 була обізнана про наявність заборгованості і можливе відключення, однак не вжила заходів щодо її погашення.
Потерпіла ОСОБА_2 просила суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення та накласти відповідне стягнення. Зазначила, що ОСОБА_1 спеціально створено умови для виникнення заборгованості та подальшого відключення електропостачання у квартиру, оскільки вона не була обізнана про номер особового рахунку за цією адресою та про наявну заборгованість. Вона намагалась організувати зустріч з колишнім чоловіком або його батьком, однак її пропозиції були відхилені. Вона не є власником квартири і позбавлена можливості отримувати інформацію щодо стану рахунку, з власниками домовленість відсутня. У судовому засіданні 30.01.2026 у справі №756/4878/25 були долучені документи до матеріалів справи, які їй завчасно не надсилались, з ними вона не ознайомлювалась. Попередження ТОВ «Київські енергетичні послуги» від 09.01.2026 ОСОБА_1 до справи не долучалось, він його приховав, оскільки був обізнаний про час відключення електроенергії. Звертала увагу на те, що не чинить перешкод ОСОБА_1 , а також те, що діями ОСОБА_1 завдано їй шкоди, оскільки малолтіня дитина залишилась без базових умов проживання, неможливості приготувати їжу, створено небезпеку для життя, оскільки відключення відбулось у холодну пору року. 
Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ , під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство (п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону) - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної, психологічної або матеріальної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений працівниками поліції 05.03.2026. На той час електропостачання у квартиру було відновлено з 03.03.2026 за заявою ОСОБА_2 у зв`язку зі сплатою нею наявної заборгованості.
30.01.2026 у судовому засіданні при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, представником позивача до справи долучено довідку про наявну заборгованість та повідомлення про те, що несплата заборгованості може призвести до відключення електроенергії. ОСОБА_2 була присутня у цьому судовому засіданні, висловлювала позицію з приводу неможливості долучення доказів. Тобто, суд виснує, що про наявність заборгованості ОСОБА_2 була обізнана з 30.01.2026.
З того часу і до 26.02.2026 нею, як єдиною повнолітньою особою, що проживає у квартирі і користується наданими житлово-комунальними послугами, не вживалось заходів для погашення заборгованості або з`ясування механізму її погашення, звернення до власників квартири з вимогою про надання номеру особового рахунку та іншої інформації, необхідної для сплати вартості спожитої електроенергії.
27.02.2026 ОСОБА_2 звернулась до начальника Оболонського УП ГУНП України в м.Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 і ОСОБА_7 .
Після цього, 05.03.2026 працівниками поліції було здійснено виїзд за місцезнаходженням квартири спільно з ОСОБА_1 . Електропостачання у квартиру було відновлено і відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, який розглядається у цьому провадженні.
Отже, протокол складено фактично за несплату житлово-комунальних послуг, а саме постачання електроенергії, власником квартири.
Між ним і потерпілою відсутні родинні відносини, договору щодо порядку користування квартирою не укладалось.
Частиною 3 ст.9 Закону України «По житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже, зобов`язання щодо їх оплати мають нести не лише власники, а і особи, які проживають у квартирі.
Згідно інформації про спожиті та оплачені послуги електропостачання (а.с.48), з листопада 2025 вони не сплачувались. У січні 2026 потерпіла була обізнана про наявний борг і не вжила заходів щодо його погашення. Доказів звернення до власників квартири з питань оплати житлово-комунальних послуг (повністю або частково) не надано. А ОСОБА_1 не є особою, зобов`язаною одноособово сплачувати витрати за користування житлом.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. 
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Це неодноразово визначено правовими позиціями ЄСПЛ, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.
Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» ЄСПЛ визнав, що кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом, також підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.
Представленими суду доказами не доведено те, що несплата ОСОБА_1 вартості спожитої електроенергії мала на меті завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Між ними тривають спори щодо порядку користування квартирою і їх відносини мають цивільно-правовий характер. Припинивши сплату житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 вжив заходів для повідомлення ОСОБА_2 як єдиної повнолітньої особи, що проживає у квартирі, про наявний борг та наслідки, до яких він може призвести. В свою чергу нею протягом тривалого часу не вчинялись дії щодо погашення боргу, отримання більш детальної інформації щодо цього, зокрема, у власників квартири.
З огляду на викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 цього ж Кодексу є підставою для закриття провадження.
У судовому засіданні представник потерпілої просив суд при прийнятті рішення застосувати обмежувальний (заборонний) припис відносно ОСОБА_1 . Підстав для цього суд не вбачає, з огляду ті висновки, які викладені вище і роз`яснює потерпілій та її представнику те, що порядок видачі обмежувального припису урегульовано Главою 13 розділу IV ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст..247 КУпАП, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП відносно  ОСОБА_1  закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко