ЄУН: 336/9696/25
Провадження №: 2/336/605/2026 
20.02.26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Худіної О.О.,
при секретарі Дорошенко К.В., 
за участі представника позивача Чіп Я.М.,
представника відповідача Уткіна О.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чіп Ярослав Миколайович до ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Уткін Олександр Євгенович, третя особа ПрАТ «СК «Країна» про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди заподіяного внаслідок спричинення дорожньої -транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чіп Я.М. звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Уткін О.Є. про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди заподіяного внаслідок спричинення дорожньої -транспортної пригоди, в якому просила: стягнути з відповідача на свою користь різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди 56950,42 грн., моральну шкоду 10000 грн., а також судові витрати. 
В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач, ОСОБА_2 31.05.2025 о 12 год. 40 хв. в м. Запоріжжі по вул. Виробничій на перехресті вулиці Карпенко-Карого, керуючи транспортним засобом «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, чим порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
Внаслідок вказаної пригоди належний позивачу транспортний засіб «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав технічних ушкоджень, а його власник матеріального збитку та моральної шкоди.
Вказані обставини об`єктивно підтверджуються постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2025 року, що залишена без змін судом апеляційної інстанції, якою встановлена вина водія ОСОБА_2 у скоєному ДТП (відповідача). 
Разом із цим, встановлено, та не оспорюється сторонами, що цивільно-правова відповідальність водія винуватця пригоди застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «КРАЇНА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності водіїв № 224931290 від 21.11.2024 року (страхова сума 160 000 гривень, франшиза 0 грн.).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720- IX від 21 травня 2024 р. (дата набуття чинності 01.01.2025 р.), не поширює свою дію на договори (поліси), що були укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону. 
Так, відповідно до п. 6 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21 травня 2024 р: Договори обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами, тобто в редакції Закону № 1961-IV. На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього Закону.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон в редакції, що діяв на дату укладання страхового полісу № 223432590) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума, це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 
На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховою компанією в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством. 
За положеннями ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» - проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування передбачено в обов`язковому порядку. 
Як свідчить Звіт про оцінку вартості збитків № 21-07.25 від 08 липня 2025 року складаний оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого з вини відповідача автомобіля позивача «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , з урахування зносу становить 98403,18 грн.(без ПДВ) , без урахуванням зносу на замінні складники 159492,71 гривні (без ПДВ). 
На підставі заяви про виплату страхового відшкодування страхова компанія відшкодувала уповноваженому представнику позивача за нотаріальною довіреністю вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу за договором ОСЦПВНТЗ в розмірі 102 542,29 гривень, чим виконала зобов`язання перед позивачем в своїй частині відповідальності в повному обсязі. 
Разом із цим, як зазначалось вище, приписами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховою компанією в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством. 
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Отже страхова виплата має певні обмеження та може не у повній мірі покривати потерпілому заподіяний збиток (фізичний знос, за наявності франшиза, ПДВ, ліміт відповідальності). 
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 липня 2021 року у справі № 203/3219/15-ц, від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року та у справі № 754/5129/15-ц та У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 зазначено, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню потерпілому для відновлення його порушеного права у повному обсязі є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. 
Як зазначалось вище, відповідно до Звіту про оцінку вартості збитків № 21-07.25 від 08 липня 2025 року складаний оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого з вини відповідача автомобіля позивача «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , з урахування зносу становить 98403,18 грн.(без ПДВ) , без урахуванням зносу на замінні складники 159492,71 гривні (без ПДВ). 
У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового ліміту (страхової суми за договором). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20). 
Отже, розмір спричиненої матеріальної шкоди, який в порядку ст. 22, 1192, 1194, 1166 ЦК України не відшкодовується страховиком та покладається безпосередньо на винну в ДТП (відповідача) становить: 159492,71 гривень (вартість ремонтних робіт без урахування зносу) – 102 542,29 гривень (сплачена страховиком вартість ремонтних робіт з урахування зносу) = 56 950,42 гривень. 
Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Право фізичних та юридичних осіб на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в статтях 32, 56, 62, 152 Основного Закону України. 
Позивач вважає, що душевні хвилювання, які були викликані заподіяним в наслідок ДТП емоційним дискомфортом, значні пошкодження транспортного засобу, внаслідок яких з 31 травня 2025 року позивач не мав можливості використовувати належний їй автомобіль, відсутність з боку винної особи наміру виправити негативні наслідки та компенсувати спричиненні збитки, необхідність змінювати звичний уклад життя задля відновлення свого порушеного права, звертатись до суду для відновлення свого порушеного права, позивач вважає, що розмір моральної шкоди, який має бути стягнутий з відповідача становить 10 000 гривень. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2025 року у справі відкрите загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2025 року було залучено у якості третьої особи ПрАТ «СК «Країна», а також задоволено клопотання відповідача про витребування доказів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2026 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, судове засідання проводилось за участі їх представників.
Представник третьої особи до суду не з`явився, до суду скерована заява про розгляд справи за їхню відсутність.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Чіп Я.М. підтримав позов на підставі доводів, викладених у останньому.
У судовому засіданні представник відповідача адвокат Уткін О.Є. позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що останні є необґрунтованими, не доведеними належними доказами, та не підлягають задоволенню. Страховою компанією було сплачено у повному обсязі суму страхового відшкодування. Сума витрат, вказана у позові не підтверджена належними доказами, ані квитанцій, ані чеків до позовної заяви не додано. Сам факт здійснення додаткових ремонтних робіт також нічим не підтверджується. Доказів заміни та утилізації запчастин не надано. Також не є обґрунтованою сума витрат на правову допомогу. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, прийняти до уваги пояснення надані ОСОБА_2 у промові, а також вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу, понесену відповідачем, після подання відповідної заяви. 
Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла промова, відповідно до якої первісна позовна заява та перелік первісно наданих письмових доказів під час розгляду справи змін, уточнень не зазнала. До участі у справі у якості третьої особи була залучена страхова компанія, яка на вимогу суду надіслала копію страхової справи. На переконання відповідача заявлені позовні вимоги мають бути залишені без задоволення з огляду на їх недоведеність. Просила відмовити у задоволенні позову, а також повідомила про понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень. 
Заслухавши доводи та думку представників позивача і відповідача, дослідивши обставини справи та письмові докази, суд доходить такого висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Обставини справи, встановлені судом та обґрунтування висновків суду: 
Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За наслідками розгляду справи судом встановлено, що 31.05.2025 о 12:40 годині в м. Запоріжжя, по вул. Виробничій на перехресті вулиці Карпенко-Карого, водій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи ТЗ «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого скоїла зіткнення з ТЗ «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у наслідок чого ТЗ отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальних збитків. 
Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2025 року, залишеною без змін Запорізьким апеляційним судом 29 серпня 2025 року (відповідача) визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.8-11, 174-175).
Згідно із документальною інформацією наданою МТСБ України від 01.10.2025 – за результатами запиту виявлено, що до ЦБД МТСБУ страховиком АТ «СК «КРАЇНА» за чинним на дату 31.05.2025 договором обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 224931290 від 21.11.2024 внесено інформацію про страхову суму за шкоду майну у розмірі 160000 грн., франшиза – 0 (а.с.12).
Власником ТЗ «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13,149-156,158-159), оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу оглянуто у судовому засіданні. 
20.07.2024 між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова група «ТАС» укладено Поліс № ЕР -222217782 обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.157) 
04.06.2025 ОСОБА_1 повідомила АТ «СК «КРАЇНА» про дорожньо – транспортну пригоду потерпілої особи (а.с.160 -161).
Власником ТЗ «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с.162-170).
03.06.2025 ОСОБА_2 повідомила АТ «СК «КРАЇНА» про дорожньо – транспортну пригоду потерпілої особи (а.с.171-172).
13 серпня 2025 року страховиком складено Страховий акт № 56/78190/3.2.29 (а.с.173).
До матеріалів справи додані:
-Електронний договір Поліс № ЕР/224931290 обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між АТ «СК «КРАЇНА» та ОСОБА_2 (а.с.96);
-Документальна інформація щодо юридичної особи ТОВ «ОЛЛФІКС» (а.с.97-100);
-Запити АТ «СК «КРАЇНА» про надання документів, щодо обставин скоєння дорожньо – транспортної пригоди, заяви на відшкодування страхової виплати (а.с.101-104);
-Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу, з додатками (а.с. 126-148, 176-186). 
Відповідно до документальної інформації, наданої ТОВ «Оллфікс» 07.01.2026 – ТЗ «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , за замовленням ОСОБА_1 дійсно перебував на відновленні на СТО ТОВ «Оллфікс», та згідно акту виконаних робіт СТО ТОВ «Оллфікс» № 29/08 від 29.08.2025 вартість ремонтно – відновлювальних робіт вказаного ТЗ склала 129000 грн. З приводу повернення замінених в процесі відновлювального ремонту складників , у зв`язку із неможливістю їх подальшого використання та відсутності необхідності зберігання запчастин, які конструктивно були знищені та в подальшому замінені на нові, вказані складники були утилізовані після проведення ремонтних робіт (а.с.189), також доданий Акт виконаних робіт № 29/08 від 29 серпня 2025 (а.с.190). 
Згідно із звітом № 21-07.25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу – вартість (розмір) збитків, заподіяних транспортному засобу Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки, становить 103988,51 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини), 98403,18 грн. (без складової ПДВ) (а.с.14- 16). До вказаного Звіту додані Бюлетень автотоварознавця, ремонтна калькуляція, акт огляду транспортного засобу, фото автівки, а також документи, які підтверджують повноваження оцінювача (а.с.16- 34,105-125). 
На підставі заяви про виплату страхового відшкодування страхова компанія відшкодувала уповноваженому представнику позивача за нотаріальною довіреністю вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу за договором ОСЦПВНТЗ в розмірі 102 542,29 гривень, чим виконала зобов`язання перед позивачем в своїй частині відповідальності в повному обсязі (а.с.95). 
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховою компанією в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством. 
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (ст. 29 Закону). 
Зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 203/3219/15-ц. 
У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 зазначено, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. 
Страхова виплата має певні обмеження та може не у повній мірі покрити заподіяний збиток (фізичний знос, за наявності франшиза, ПДВ, ліміт відповідальності). 
Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що страховик «СК «КРАЇНА» здійснюючі страхову виплату діяло у відповідності до норм Закону, однак така страхова виплата не покрила всю заподіяну шкоду.
За таких обставин, цивільна відповідальність з відшкодування шкоди, що не покривається страховою виплатою покладається на винуватця ДТП.
Відповідно до ст.55 Конституції "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом". Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Судом встановлено що розмір спричиненої матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, складає: 
Право на власність гарантується статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Поняття "майно": охоплює не тільки фізичне майно, а й інші майнові інтереси, активи та законні очікування.
Неможливість отримання відшкодування шкоди в повному обсязі знівельовує сам принцип мирного володіння майном, що також закріплений у Конституції України (ст. 41 Конституції).
Отже, вимоги про відшкодування за рахунок відповідача спричиненої матеріальної шкоди, є обґрунтованими та здійснення такого відшкодування в повній мірі захистить права позивача та, в тому числі, реалізацію права на використання майна — автомобіля.
Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Щодо заявлених вимог позивачем про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке:
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення 10 000 грн. моральної шкоди, яка полягала у душевних хвилюваннях, які були викликані заподіяним в наслідок ДТП емоційним дискомфортом, значні пошкодження транспортного засобу та моральних стражданнях, пов`язаних з неможливістю використання автомобіля та докладання додаткових зусиль для організації свого життям у зв`язку з цим. 
Разом з цим, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт спричинення позивачу моральної шкоди, обґрунтування розміру моральної шкоди у матеріалах справи відсутнє. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.
Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України — у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.
Судовий збір сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до платіжної інструкції від 03.10.2025. 
Суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені позивачем у розмірі 970,00 грн.
Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню підтверджені належним чином витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13500 грн. (а.с.36-38), та витрат на проведення оцінки збитку у розмірі 6000 грн. (а.с.34-35). 
Статтею 129 – 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).
У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Керуючись ст. 259 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Чіп Ярослав Миколайович до ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Уткін Олександр Євгенович, третя особа ПрАТ «СК «Країна» про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди заподіяного внаслідок спричинення дорожньої -транспортної пригоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 56950,42 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 42 копійки).
В задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 970 (дев`ятсот сімдесят гривень 00 копійок), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), витрати на проведення оцінки пошкодженого майна у розмірі 6000 (шість тисяч гривень 00 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача; адвокат Чіп Ярослав Миколайович, РНОКПП НОМЕР_5 , юридична адреса: м. Дніпро, вул. Гоголя, 15, офіс 215. 
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП  НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Представник відповідача: адвокат Уткін Олександр Євгенович, юридична адреса: АДРЕСА_3 . 
Третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія «КРАЇНА», ЄДРПОУ 20842474, юридична адреса: м. Київ, вул. Електриків, буд. 29/А.
Рішення суду складене у повному обсязі та підписане 23 лютого 2026 року. 

Суддя О.О. Худіна