Дата документу 24.02.2026
Справа № 334/7911/25
Провадження № 2/334/386/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., при секретарі Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
22.09.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник АТ «Таскомбанк» - адвокат Баженов А.В. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позові посилалися на те, що 28.12.2018 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 був укладений Заява-договір № 101/5776644-CK, за умовами якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 64200 грн. строком користування до 26.12.2024 року. Відповідно умов Кредитного договору та Умов надання та обслуговування Кредитної лінії позивач надає Позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту – 100000 грн.; тип кредиту – кредитна лінія; процентна ставка за користування кредитом: з 31.12.2018 по 17.02.2019 – 39,6%; з 17.02.2019 по 26.08.2025 - 43,20%; строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується Випискою, отже Кредитодавець свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Разом із тим, умови Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості.
Станом на 26.08.2025 року заборгованість за Кредитним договором становить 110032,83 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 64183,63 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 45849,20 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками.
Наявність очевидних ознак неспроможності Позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов Договору має наслідком виникнення у Банку права вимагати повернення суми Кредиту, що в т.ч. передбачено нормами ч.2 ст.1054 ЦК України.
Позивачем, керуючись ч.2 ст.1050, ст.1048 ЦК України та Кредитним договором, надіслано Відповідачу Повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами, пенею, тощо в стислі терміни, однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість не була погашена.
Прохали стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» кредитну заборгованість за кредитним договором №101/5776644-CK від 28.12.2018 року, що в частині тіла кредиту та відсотків станом на 26.08.2025 року становить 110032,83 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 64183,63 грн.; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) – 45849,20 грн.; стягнути понесені позивачем судові витрати; провести розгляд справи без участі представника.
23.09.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.
21.01.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник відповідача: адвокат Ємець А.С. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що відповідач з початком розгляду справи і по цей час перебуває на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Грижі та протрузії в шийному відділі хребта, оніміння лівої руки та частково правої», що підтверджується медичними довідками, що є поважною причиною для поновлення строку для подачі відзиву.
Щодо договору про банківське обслуговування, розміщеного на сайті позивача: позивач посилається на те, що сторони узгодили, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Договором, регулюються Публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщені на сайті www.tascombank.com.ua. Однак, Верховний Суд розглянув справу № 188/1815/17 та встановив, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
Щодо кредитного ліміту: позивач стверджує, що встановлена сума кредитного ліміту 100000 грн., хоча відповідно Заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №101/5776644-CK сума бажаного кредитного ліміту 1000 грн. Жодного разу відповідач не повідомлялась про збільшення кредитного ліміту та Банк не надав жодних доказів про те, що він повідомляв позивача про збільшення кредитного ліміту. Збільшення кредитного ліміту було нав`язаною послугою, на яку відповідач не давала чіткої та однозначної згоди. Банк у свою чергу не дотримався процедури інформування боржника про збільшення кредитного ліміту та не надав суду жодних доказів інформування відповідача про збільшення кредитного ліміту. Відповідно заборгованість, що утворилася понад початковий ліміт, є неправомірною.
Щодо нарахування відсотків: відповідно п.4 Паспорта споживчого кредиту Заяви-договору № 101/5776644-СК від 28.12.2018 року сторони погодили наступне: базова процентна ставка 39,6% річних, тип процентної ставки - фіксована. Проте, розрахунок заборгованості містить відомості про застосування інших ставок. Зокрема, у колонці «ставка, %» за період з 28.12.2018 року по 31.01.2019 року банк застосовує відсоткову ставку 39,6% річних. Далі відсоткову ставку 43,20%. Позивач не мав права застосовувати ставку на рівні 43,20%, оскільки відсоткова ставка є фіксованою 39,6% річних, що було погоджено сторонами, які підписали Заяву-договір № 101/5776644-СК від 28.12.2018 року та паспорт споживчого кредиту.
Щодо розрахунків: з виписки із мобільного додатку банку вбачається регулярне здійснення операцій з «перенесення на прострочену заборгованість відсотків». Аналіз подальших нарахувань у Розписі заборгованості свідчить, що позивач включав ці прострочені відсотки до бази нарахування нових процентів, що є фактичною капіталізацією відсотків. Наприклад, операція у виписці позивача від 01.03.2022 року 09:04 у сумі 2487,63 UAH, яка зазначається як «Перенесення на прострочену заборгованість суми заборгованості за кредитом». Такий спосіб нарахування заборгованості (капіталізація відсотків) підтверджується Розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що нараховані відсотки поступово збільшувались кожний наступний період нарахування. Оскільки такий спосіб нарахування відсотків не передбачений укладеним між сторонами договором, а Публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не може вважатися складовою частиною договору.
Звертають увагу, що відповідно розрахунків відповідач у загальному розмірі сплати банку 57347,06 грн. (стовбчик розрахунку «сплачено за %») + 60860,72 грн. (стовбчик розрахунку «сплачено ОБ») = 118207,78 грн. Загальні витрати за весь строк дії договору складають згідно розрахунку 137320,43 грн. Тобто, тіло кредиту складає 137320,43 грн. (загальні витрати) - 118207,78 грн. (сплачено відповідачем) = 19112,65 грн. І вже на цю суму мають нараховуватись відсотки у фіксованому розмірі, як це передбачено договором. Якщо припустити, що залишок основного боргу відповідача становить 19112,65 грн. При погодженій сторонами фіксованій ставці 39,6% річних, щоденний розмір відсотків має становити 20,73 грн. (19112,65 х 39,6% : 365 = 20,73 грн./день). Загальна кількість днів у період з 28.12.2018 по 25.08.2025 включно становить 2433 дні. Тобто борг позивача по відсоткам: 2433 х 20,73 = 50436,09 грн.
Позивачем долучено «Типову форму публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб» без підпису голови правління. Даний документ не може вважатися складовою частиною кредитного договору, оскільки немає доказів, які б підтверджували, що відповідач ознайомлений саме з цією редакцією правил банківського обслуговування.
Прохали поновити відповідачу строк на подачу відзиву; відмовити у задоволенні позову.
03.02.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник позивача: адвокат Баженов А.В. з додатковими поясненнями, в яких посилалися на те, що посилання відповідача на постанову Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 року в справі №342/180/17 не є релевантними до цієї справи, оскільки зовсім іншими є правовідносини сторін у цій справі, ніж ті, що мали місце у вищезазначеній справі.
На підтвердження умов надання кредиту Відповідачу та порушення зобов`язання позивач надав суду виписку по особовому рахунку відповідача за період з 28.12.2018 по 26.08.2025. Виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитним договором, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Відповідач з 2018 року не висловив свою незгоду з умовами укладеного договору з Банком, необізнаністю із розміром відсоткової ставки, не ініціював розірвання кредитного договору тощо, а навпаки, згідно із випискою Банку по особовому рахунку користувався наданими кредитними коштами, сплачував проценти та частково виконував інші умови договору по рахунку відповідача, тим самим підтвердив погодження всіх істотних умов кредитного договору.
Відзив на позовну заяву подано поза межами встановленого строку, протягом якого можуть бути подані відзив, при цьому клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов представником Відповідача не подано. Посилання Відповідача на консультативні виписки медичних закладів не може бути взято до уваги, оскільки Відповідач не довів факт перебування на стаціонарному лікуванні.
Прохали позов задовольнити в повному обсязі.
04.02.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 24.02.2026 року.
24.02.2026 року в судове засідання представник позивача не з`явився, в тексті позовної заяви прохали розглянути справу за відсутності представника позивача.
24.02.2026 року в судове засідання відповідач та її представник: адвокат Ємець А.С. не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяву про розгляд справи без їх участі не надали, подали відзив на позов.
Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя народилася відповідач – ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 26.103.2014 року, та відповіддю №1804859 від 23.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру.
28.12.2018 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір №101/5776644-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
В заяві ОСОБА_1 підтвердила ознайомлення з Публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами Таскомбанку, прохала відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я виявила бажання оформити платіжну картку «Велика п`ятірка», тип: кредитка, Mastercard world іменна, сума бажаного кредитного ліміту: 1000 грн.
ОСОБА_1 погодилася з тим, що Публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua), Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами.
Також, 28.12.2018 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», відповідно умов якого: тип кредиту – кредитна лінія, сума / ліміт кредиту – від 0 до 100000 грн, строк кредитування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією, мета отримання кредиту – споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту – кредитна лінія, процентна ставка – пільгова 0,00001%, базова 39,6% річних, тип процентної ставки – фіксована, реальна річна відсоткова ставка – 40,43% річних, кількість та розмір платежів – щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 5% від суми заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), штрафи – 100 грн. за кожен факт, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 40,43%.
Позивачем до позовної заяви долучено виписку по особовим рахункам відповідача за кредитним договором №101/5776644-СК від 28.12.2018 року за період з 28.12.2018 року по 26.08.2025 року.
10.10.2024 року АТ «Таскомбанк» направило ОСОБА_1 . Повідомлення-вимогу про наявність заборгованості по кредиту станом на 07.10.2024 року в розмірі 64183,63 грн. основного боргу (в т.ч. простроченого) та 45849,20 грн. заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченої) та повідомлено про необхідність сплати заборгованості протягом 30 днів з дати одержання повідомлення.
Згідно розрахунку заборгованості за період з 28.12.2018 року до 01.08.2025 року станом на 26.08.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість перед АТ «Таскомбанк» за кредитним договором №101/5776644-СК від 28.12.2018 року в сумі 110032,83 грн., з яких 64183,63 грн. основного боргу (в т.ч. простроченого) та 45849,20 грн. заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченої).
Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного.
В ст.15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.
У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 28.12.2018 року є власником платіжної картки «Велика п`ятірка», тип: кредитка, Mastercard world іменна, до якої відкритопоточний рахунок у гривні на підставі Заяви-договору №101/5776644-СК від 28.12.2018 року.
Відповідач, підписавши 28.12.2018 року з АТ "Таскомбанк" Заяву-договір №101/5776644-СК, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Відповідачу було надано послугу Кредитування рахунку та встановлено Ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100000 грн.), а саме надані кредитні кошти в сумі 64183,63 грн., базова процентна ставка 39,6% річних, реальна річна відсоткова ставка 40,43% річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 40,43%, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
До позову долучено виписку по особовим рахункам відповідача за кредитним договором №101/5776644-СК від 28.12.2018 року за період з 28.12.2018 року по 26.08.2025 року, яка є доказом у справі, оскільки має статус первинного документа, згідно Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5.
Згідно Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 року відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Відповідно правового висновку, наведеному у Постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року (справа № 355/558/18) виписка про рух коштів по рахунку свідчить про фактичне отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту.
Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
З наданих позивачем доказів, зокрема виписки за карткою відповідача, видно, що остання користувалася кредитними коштами, а також здійснювала повернення кредитних коштів позивачу, що свідчить про те, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалася ними з частковим поверненням.
Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що нею не погоджувалася процентна ставка, - оскільки згідно Заяви-договору №101/5776644-СК Позичальник підтвердив, що перед підписанням цієї Заяви-анкети вона ознайомилася з Публічною пропозицією на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами Таскомбанку, з якими вона повністю згодна, зміст розуміє, положення яких зобов`язалася неухильно дотримуватися.
Крім того, відповідно п.8.1.14 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або Недозволеним овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах, в т.ч. за відповідним Сервісом з розстрочки платежів (у разі його застосування).
Також, суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що вона не повідомлялась про збільшення кредитного ліміту, це було нав`язаною послугою, на яку вона не давала чіткої та однозначної згоди, - оскільки згідно п.8.1.4 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» Банк відкриває Кредитну лінію на умовах, визначених Договором та Тарифами. Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Перегляд та/або зміна ліміту Кредитної лінії/загального розміру Кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур Банку, умов цих Правил та Договору.
Згідно Виписки по особовому рахунку відповідача остання здійснювала операції з розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів та/або здійснення безготівкового переказу, тим самим погодила встановлений кредитний ліміт.
Доказів відмови від одержання кредиту шляхом не допущення здійснення операцій за рахунком за рахунок кредиту та/або ініціювання скасування ліміту кредитування рахунку шляхом направлення відповідного повідомлення узгодженими каналами зв`язку відповідачем не надано.
За таких обставин суд, дійшов висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору від 28.12.2018 року та обов`язку відповідача повернути кошти, які фактично отримані нею та використані, та відсотків за користування кредитними коштами, оскільки відповідач порушила зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, так як сплачувала його несвоєчасно і не в повному обсязі, тому суд погоджується з позовними вимогами позивача стосовно наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 26.08.2025 року в сумі 110032,83 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 64183,63 грн.; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) – 45849,20 грн.
Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Також, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).
В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19).
Таким чином, позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.
Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
А тому судовий збір у сумі 2422,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 211, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (ЄДРПОУ 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри буд.30) заборгованість за кредитним договором №101/5776644-СК від 28.12.2018 року в розмірі 110032,83 грн. (сто десять тисяч тридцять дві гривні 83 копійки), з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 64183,63 грн.; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) – 45849,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (ЄДРПОУ 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри буд.30) витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст рішення складено 05 березня 2026 року.

Суддя:        С.М. Телегуз