Справа № 166/1101/24 	Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/315/26  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді  Бовчалюк З.А., 
суддів - Карпук А.К., Матвійчук Л.В., 
з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,
заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,
представника недієздатної особи Колєсніка Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Самарівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю першої групи внаслідок психічного розладу, у зв`язку з чим обмежений у здатності до самообслуговування, орієнтації в просторі, спілкування, трудової діяльності, навчання, здобуття освіти, контролю за своєю поведінкою. Брат заявника потребує медичного нагляду та лікування, постійної сторонньої допомоги й контролю. Заявник має задовільний стан здоров`я, наркотичними засобами і алкогольними напоями не зловживає, має повноцінну сім`ю, працює, проживає у приватному будинку, володіє навиками догляду, має бажання і можливість доглядати за братом і бути його опікуном. Заявниця здійснює постійний догляд за ОСОБА_4 , забезпечує його лікуванням, харчуванням, бажає бути його опікуном.
Просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 .
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року заяву задоволено частково. Ухвалено визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним. Установлено строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 недієздатним - два роки з дня набрання рішенням законної сили. У задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 відмовлено. Тимчасово, до вирішення питання про призначення опікуна над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки опікуна на орган опіки та піклування Самарівської сільської ради Ковельського району Волинської області. Витрати на проведення експертизи в розмірі 10382 гривні 94 коп. із ПДВ, понесені Вінницькою філією судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», віднесено на рахунок держави.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник, просить рішення суду першої інстанції, в частині відмовлених вимог заяви, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким його заяву задовольнити в повному об`ємі.
Рішення суду, в частині визнання ОСОБА_3 недієздатним, жодною із сторін не оскаржується, а тому рішення суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має психічне захворювання та є особою з інвалідністю першої Б групи з 22 квітня 2012 року довічно, йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, він потребує стороннього догляду і допомоги, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ВЛН № 0107537, видана 18.04.22 (а.с.10).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Вінницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 549 від 10.07.2025, складеного на виконання ухвали суду від 16.09.24 про призначення судово-психіатричної експертизи у цій справі, ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості помірного ступеня, значні відхилення і поведінці, які потребують особливої уваги і лікування (F71.1), генетичний синдром ОСОБА_5 , судомний синдром. ОСОБА_3 унаслідок свого захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року визнано ОСОБА_3 недієздатним, рішення суду в цій частині не оскаржується.
Виконавчий комітет Самарівської сільської ради Ковельського району Волинської області рішенням від 27.06.24 № 6/1 затвердив висновок органу опіки та піклування та визнав доцільним встановити опіку над ОСОБА_3 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном ОСОБА_3 . 
Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).
Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.
Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Під час розгляду справи суд із свідоцтв про народження НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , виданих Самарівською сільською радою Ратнівського району Волинської області 10.07.1990 та 13.05.1994, установив, що батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Із довідки про склад сім`ї №328 від 16.04.25, виданої Самарівською сільською радою Ковельського району Волинської області, вбачається, що ОСОБА_1 і його два малолітні сини ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а також його брат ОСОБА_3 та батьки ОСОБА_7 , 1971 року народження, і ОСОБА_6 , 1969 року народження, проживають у будинку АДРЕСА_1 .
Відмовляючи у задоволенні заяви, в частині призначення опікуном саме заявника, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що поданий висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном свого брата не містить мотивації про неможливість призначення опікуном батьків недієздатного: ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . 
Також, інших об`єктивних підстав призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 у зазначеному поданні не міститься.
Перешкод для виконання матір`ю ОСОБА_3 - ОСОБА_7 або його батьком ОСОБА_6 опікунських обов`язків суд не вбачає. Суд критично оцінює доводи заявника і його представника про те, що батьки заявника і особи, над якою встановлюється опіка, внаслідок захворювання неспроможні виконувати обов`язки опікуна. Так, дійсно ОСОБА_7 , 1971 року народження, і ОСОБА_6 , 1969 року народження, згідно з довідкою КНП «Ратнівський центр первинної медичної допомоги» №258/01-17 від 21.10.25 та довідкою Самарівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 21.10.25 хворіють, мають визначені у довідках діагнози. Проте будь-яких доказів на підтвердження неспроможності ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за станом здоров`я здійснювати догляд за своїм сином (висновок МСЕК про встановлення інвалідності, потребу в сторонньому догляді тощо), заявник не надав.
Перебування заявника на обліку в управлінні соціального захисту населення, як одержувача допомоги на догляд особі, яка проживає з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, за наявності інших осіб, щодо яких відсутні відомості про неможливість останніми здійснювати догляд за особою з інвалідністю, не є достатнім доказом для призначення ОСОБА_1 опікуном. Окрім того, судом встановлено, що заявник офіційно працює водієм, а тому позбавлений можливості весь свій час присвячувати догляду за недієздатним братом. 
У недієздатного ОСОБА_3 крім заявника, наявні інші близькі йому родичі, які потенційно можуть бути опікунами останнього, а саме: батьки недієздатного. Наявність встановлених у батьків захворювань, не свідчить про неможливість ними здійснювати догляд за сином , який потребує їхньої допомоги.
За таких обставин, на думку колегії суддів, висновок Виконавчого комітету Самарівської сільської ради Ковельського району Волинської області про доцільність призначення саме заявника ОСОБА_1 опікуном, є необґрунтованим та таким, що підлягає оцінці судом нарівні з іншими доказами по справі.
Орган опіки та піклування зобов`язаний у поданні щодо призначення опікуна над недієздатною особою надати належно вмотивовані висновки про можливість здійснення такої опіки, зокрема щодо зайнятості кандидата, взаємин із підопічним та наявності альтернативних кандидатур. В умовах воєнного стану при поданні кандидатури чоловічої статі призовного віку необхідно додатково обґрунтувати необхідність його призначення опікуном, щоб уникнути зловживань і забезпечити баланс між правом на опіку та конституційним обов`язком щодо захисту держави
Необхідно зазначити, що відповідно до статті 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і по своїй суті зводяться до незгоди з встановленими обставинами справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, та не впливають на законність оскаржуваного рішення, в оскаржуваній частині.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року, в оскарженій частині щодо відмови в призначенні опікуна, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: