ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №470/631/24 
Провадження №1-кп/477/171/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року  м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді ОСОБА_1 ,
суддів – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участі секретарів судового засідання – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12024152310000136 по обвинуваченню 
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, без громадянства, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, без визначеного місця реєстрації та постійного проживання, раніше не судимого, 
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.ч. 4, 6 ст. 152 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів – ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 
обвинуваченого – ОСОБА_11 , 
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_14 , 
представника потерпілої – адвоката ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_11 , не маючи постійного місця мешкання, останні декілька років проживав на території с. Лепетиха Березнегуватської ОТГ Миколаївської області. У вказаному населеному пункті обвинувачений з 2011року по 2019 рік проживав спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_16 по АДРЕСА_1 . Починаючи з 2019 року, у зв`язку із зловживанням обвинуваченим спиртними напоями, ОСОБА_16 розірвала з ним відносини та заборонила йому проживати на території належного їй домоволодіння. Після чого обвинувачений, покидаючи домоволодіння ОСОБА_16 , пригрозив останній викраденням її малолітньої онуки – потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за вказаною адресою.
В подальшому обвинувачений, знайшовши в межах вказаного населеного пункту, на території колишнього аеродрому яму, перекрив її та обладнавши собі землянку, став проживати в ній, обмірковуючи злочинний умисел, направлений на викрадення та незаконне позбавлення волі малолітньої потерпілої ОСОБА_17 
01 березня 2024 року, приблизно о 21.00 год. обвинувачений, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення та незаконне позбавлення волі малолітньої потерпілої, вирішив скористатись темною порою доби та, прийшовши до будинку АДРЕСА_1 , де малолітня потерпіла проживала разом з бабусею та батьком, став чекати можливості її викрадення.
Приблизно в цей же час малолітня потерпіла прийшла до приміщення кухні вищевказаного домоволодіння, щоб приготувати собі їжу. Обвинувачений, помітивши через вікно в приміщенні кухні малолітню дитину, скориставшись відсутність інших членів сім`ї, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення та незаконне позбавлення волі малолітньої потерпілої, проник до приміщення кухні, де застосувавши фізичне насилля, не небезпечне для життя та здоров`я дитини, схопив її, позбавивши можливості втекти та, подолавши її спротив, не реагуючи на прохання дитини відпустити її, вихопив з її рук мобільний телефон, кинув його об підлогу, позбавляючи можливості малолітню дитину повідомити про вчинений відносно неї злочин. Після чого обвинувачений, маючи фізичну перевагу над малолітньою потерпілою, поклав її собі на плече та покинув територію вказаного домоволодіння, перенісши дитину до місця свого тимчасового проживання, позбавивши її можливості вільно пересуватись, тим самим незаконно позбавивши її волі та незаконно утримуючи в землянці, пристосованій ним для тимчасового проживання, до моменту її виявлення та звільнення під час пошукових дій місцевими мешканцями 02 березня 2024 року.
Таким чином, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне викрадення людини, вчинене відносно малолітнього.
Крім того, приблизно о 21 год. 30 хв 01 березня 2024 року у обвинуваченого, який попередньо викрав малолітню потерпілу та незаконно утримував її, виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло малолітньої потерпілої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_17 є малолітньою, усвідомлюючи, що остання не досягла статевої зрілості, не може об`єктивно сприймати, що відбувається навколо неї та в силу свого малолітнього віку не може чинити опір, підійшов до дитини, зняв з себе штани та з метою задоволення своєї статевої пристрасті, використовуючи свій статевий член, орально проник в тіло малолітньої потерпілої.
Таким чином, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (згвалтування), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди та щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах. 
Крім того, в ніч з 01 на 02 березня 2024 року, приблизно о 23год. 30хв. у обвинуваченого, який попередньо викрав малолітню потерпілу та незаконно утримував її, повторно виник умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що ОСОБА_17 є малолітньою, усвідомлюючи, що остання не досягла статевої зрілості, не може об`єктивно сприймати, що відбувається навколо неї та в силу свого малолітнього віку не може чинити опір, підійшов до дитини, яка в той момент спала, зняв з себе та дитини одяг, та з метою задоволення своєї статевої пристрасті, використовуючи палець руки, повторно вагінально проник в тіло малолітньої потерпілої. Після чого, не припиняючи свої протиправні дії та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаний з вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, використовуючи свій статевий член, здійснив не менше трьох спроб вагінального проникнення у тіло малолітньої потерпілої.
Крім того, в ніч з 01 на 02 березня 2024 року, приблизно у проміжок часу з 00год.30хв. до 07 год. (більш точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалось за можливе) у обвинуваченого, який попередньо викрав малолітню потерпілу та незаконно утримував її, повторно виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло малолітньої потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_17 є малолітньою, усвідомлюючи, що остання не досягла статевої зрілості, не може об`єктивно сприймати, що відбувається навколо неї та в силу свого малолітнього віку не може чинити опір, підійшов до дитини, яка на той момент спала, зняв з себе штани та з метою задоволення своєї статевої пристрасті, використовуючи свій статевий член, повторно орально проник в тіло малолітньої потерпілої.
Крім того, в ніч з 01 на 02 березня 2024 року, приблизно у проміжок часу з 00год.30хв. до 07 год. (більш точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалось за можливе) у обвинуваченого, який попередньо викрав малолітню потерпілу та незаконно утримував її, повторно виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло малолітньої потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_17 є малолітньою, усвідомлюючи, що остання не досягла статевої зрілості, не може об`єктивно сприймати, що відбувається навколо неї та в силу свого малолітнього віку не може чинити опір, підійшов до дитини, яка на той момент спала, зняв з себе штани та з метою задоволення своєї статевої пристрасті, використовуючи свій статевий член, повторно орально проник в тіло малолітньої потерпілої.
Таким чином, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним, вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та іншого предмету, а саме пальців руки (згвалтування), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди та щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, вчинених повторно. 
Обвинувачений в судовому засіданні вину визнав частково, в частині викрадення малолітньої потерпілої. Суду пояснив, що проживав однією сім`єю з ОСОБА_16 , знав членів її сім`ї, в тому числі і її онуку – малолітню потерпілу ОСОБА_17 . У 2022 році між ним та ОСОБА_16 погіршились відносини, через вживання ним алкогольних напоїв між ними відбувались конфлікти. Він не погрожував ОСОБА_16 викраденням онуки. Коли він пішов від ОСОБА_16 , малолітній потерпілій було 7-8 років. Вона постійно не проживала у бабусі, але часто приїжджала до неї у гості. Вони нормально спілкувались.
01 березня 2024 року він прийшов до ОСОБА_16 у двір набрати води. Хвіртка була відчинена. ОСОБА_16 не дозволяла йому приходити та декілька разів сварилась, коли він самостійно заходив у двір вдень. 
Коли він зайшов у двір та зайшов за кухню, то побачив в приміщенні кухні через вікно малолітню потерпілу, після чого у нього щось сталось з головою, він втратив контроль, зайшов до кухні, узяв малолітню потерпілу на руки та поніс до землянки, де він на той час жив. Він того дня випив 0,5л. антисептика, який містить 75 відсотків спирту, був дуже п`яний та не все пам`ятає. Навіщо забрав дитину, пояснити не зміг. Зазначив, що телефон випав у потерпілої з рук. Відро він залишив на господарчому подвір`ї та пішов подивитись, чи є вода у бочці. У нього також була сумка, ремінь, куртка. Він побачив малолітню потерпілу та пішов до неї, взяв її та пішов в сторону посадки. Він сказав їй, що вони йдуть до нього додому. Потерпіла дорогою загубила капці та він одягнув на неї свої шкарпетки та куртку і вона йшла поряд з ним, він тримав її за руку. А коли вона стомлювався, то ніс її на руках. Він проживав у землянці, яку викопав на території колишнього аеродрому, приблизно за 3-4 км від будинку ОСОБА_16 . Дорогою вони нікого не зустрічали. Коли прийшли до нього у землянку, він зняв верхній одяг та запропонував потерпілій поїсти, на що вона відмовилась та поскаржилась на біль у животі. Він дав їй пігулку, після чого вони лягли спати. Потерпіла заснула, а він ще випив 100гр. антисептика. За цей час малолітня потерпіла не кричала, не намагалася втекти, а лише запитувала, коли вона може піти додому. Він сказав їй, що завтра відведе її додому. Він роздягнувся зверху до поясу, також роздягнув до поясу малолітню потерпілу, навіщо – не зміг пояснити, мабуть, вирішив, що їй жарко. Коли він роздягав малолітню потерпілу, вона питала, коли вони підуть додому, та схлипувала. Коли вони з малолітньою потерпілою лежали на ліжку, він її декілька раз поцілував у щоки, очі, лоб та заспокоював, що завтра відведе її додому. Коли малолітня потерпіла заснула, він вставав покурити, випив, потім ліг, обійняв її, поцілував в обличчя, намагався зробити масаж, гладив по волоссю, спині, рукам. Події тієї ночі він пам`ятає погано, а окремі моменти взагалі не пам`ятає. Наступного дня зранку вони прокинулись, малолітня потерпіла запитала, коли вони підуть додому, на що він відповів, що ввечері та вона знову заснула. Чи спав він - не пам`ятає. Приблизно в обідній час він почув, що ззовні хтось ходить та одягнув потерпілу. Їх знайшли місцеві мешканці. Вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої потерпілої категорично заперечує, припускає, що вона могла нафантазувати, надивившись дорослих фільмів, а епітелій потерпілої міг опинитись на його тілі, оскільки у нього на руках були подряпини, а він робив їй масаж, після чого тримав руками свій статевий орган, справляючи природні потреби. Також припускає, що коли вони йшли полем, потерпіла могла поранитись сухою травою, від чого і були ушкодження в районі піхви.
Не зважаючи на часткове визнання своєї вини, провина обвинуваченого підтверджується дослідженими у справі доказами.
Так, на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року під час досудового розслідування допит малолітньої потерпілої проведений у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза залом судового засідання в іншому приміщенні – Центрі захисту та соціально-психологічної підтримки в процесі правосуддя дітей, які постраждали та/або стали свідками насильства (модель Барнахус).
Під час допиту малолітня потерпіла пояснила, що їй вісім років, вона проживає з мамою та її чоловіком, у неї є ще батько (він проживає у селі), а також бабуся та «дядя ОСОБА_18 » - це бабусин чоловік. Вона пам`ятає, що коли жила у бабусі, то пішла на кухню та почула, що «дядько ОСОБА_18 » на городі. Він зайшов, узяв її на руки, розбив телефон та поніс її через город, вони йшли полем. Вона кричала і пручалась, він поклав її на землю, дістав ніж та сказав, що якщо вона буде кричати, то він її вб`є, і вдарив ножем по пальцю ноги. Це коли вона чула, як бабуся та тато гукали її. Також казав їй: «Візьми ніж та вбий мене».
Вони йшли через ліс, там була поляна, якісь гілочки, листя, прийшли у бункер, там було ліжко, піч, стіл, стілець та драбина. Вона попросила подзвонити бабусі, однак він не дозволив. Він казав, що хотів вбити всю її сім`ю, а потім почав роздягати та приставати до неї, цілував в область грудей, торкався до неї руками, потім сам роздягнувся (зняв штани, а кофту не знімав), не дозволяв їй спати, а сам дав їй снодійне, якісь пігулки, сказав, що це від болю в животі. Коли вона сказала, що буде спати, він їй сказав, що вона його дружина та почав спати разом із нею. Також казав, що любе і любив завжди і що вона його дружина та коли вона завагітніє, то він її відпустить додому. 
Під час допиту малолітня потерпіла повідомила, що відбулось вагінальне проникнення в її статеві органи пальцем та статевим органом «дядька Льоші» три рази заначивши, що він на неї лягав оголений (їй було важко) та намагався здійснити статевий акт, але у нього нічого не вийшло, також розповіла про оральне проникнення статевого органу «дядька Льоші». Коли вони були ще одягнені, він заставив її задовольняти його оральним шляхом, це було перший раз, а потім ще два, вона рахувала. Вона заснула, а коли прокинулась, то побачила, що накрита ковдрою і «дядько ОСОБА_18 » «щось робить». 
Свідок ОСОБА_16 в суді пояснила, що малолітня потерпіла – її онука, обвинувачений – колишній співмешканець. З обвинуваченим вона познайомилась у 2011 році, разом вони проживали до війни. У нього був паспорт ще радянського зразка. Через зловживання обвинуваченим алкогольними напоями у них почались конфлікти, він її побив, після чого пішов від неї. А через 1,5 року повернувся та вона його пожаліла. Восени 2022 року вона вигнала обвинуваченого. Де він жив, їй невідомо. Він декілька раз приходив, але вона його виганяла. Він казав їй, що всіх знайде (дітей та онуків) і вб`є. Останній раз його бачила в серпні-вересні 2023 року, більше він не приходив. На той час вона проживала разом з сином та онукою. Раніше між обвинуваченим та її сином були нормальні відносини, між обвинуваченим та онукою також були добрі стосунки, він з нею грався, вона навіть ніколи не могла подумати, що таке може статись. Коли онука зникла, то вона зрозуміла, що її викрав обвинувачений. Того вечора онука захотіла чаю та пішла до кухні. Хвилин через п`ять вона також пішла до кухні та побачила, що онука зникла. На дверях був зірваний гачок, мобільний телефон розбитий у відрі зі сміттям, загублені капці онуки. На вулиці біля бочки з водою виявили сумку та куртку обвинуваченого, а також чужі вила. Пізніше онука їй розповідала, що вона чула, як її шукали, але не могла обізватись, бо боялась обвинуваченого. Також розповідала, що обвинувачений її шкрябав та вдарив по нігтю ножем. Щодо вчиненого насильства вона в онуки нічого не питала, бо не хотіла травмувати. Онука досі боїться виходити на вулицю.
Свідок ОСОБА_19 в суді пояснила, що знає малолітню потерпілу, її батька та бабусю. Обвинуваченого бачила два рази: у 2023 році та коли знайшли зниклу потерпілу. 01 березня 2024 року ввечері їм зателефонував син та повідомив, що зникла донька ОСОБА_20 . Староста села зібрала людей та почали пошуки. Шукали у саду до опівночі. Зранку знову зібрались на пошуки. Вони вирішили шукати не там, де була більшість людей, а в іншій стороні. Вже були працівники поліції з собаками та сказали, що один собака пішов у напрямку саду, а інший – у напрямку аеродрому. ЇЇ чоловік сказав, що у саду вже шукали, тепер треба в іншій стороні шукати та вона з чоловіком, свідками ОСОБА_21 та ОСОБА_22 пішли в сторону аеродрому. Землянка, де знайшли потерпілу, буле дуже добре замаскована. Біля люку у землянку була прогалина і по ній її і знайшли. ОСОБА_23 покликав їх і сказав, що щось знайшов. Вони підійшли і обвинувачений, мабуть, почувши їх голоси, відкрив люк та випустив потерпілу. ОСОБА_23 все знімав на мобільний телефон. Вона з дитиною відійшла та питала, що сталося, на що малолітня потерпіла повідомила, що обвинувачений відкрив двері, схопив її та поніс. Вона чула, як батько гукав її, але обвинувачений закрив їй рот. Вона також запитала, чи нічого з нею не зробив обвинувачений, на що малолітня потерпіла сказала, що нічого не зробив, але роздягав та цілував. Дитина була сумна, коли відповідала, то опустила голову і тихо сказала, що обвинувачений її роздягав та цілував.
Свідок ОСОБА_24 в суді пояснив, що малолітня потерпіла – його дочка, обвинувачений – колишній співмешканець матері. Обвинувачений та його мати познайомились приблизно 10 років тому, почали проживати разом. Перший рік все було добре, а потім почалися сварки та вони розійшлися. Обвинувачений пішов влітку, на початку війни. Він (свідок) проживав у м. Миколаєві, а у 2020-2021 р.р. переїхав до матері. Після того, як обвинувачений пішов від матері, він ще приходив три рази: двічі, коли його не було вдома, а третій раз, коли він був вдома. Обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, погрожував йому (свідкові) та його матері, в тому числі і тим, що викраде дитину та її ніхто не знайде, а йому погрожував, що вилами заколе.
01 березня 2024 року він з донькою був вдома. З будинку до кухні веде критий перехід. Приблизно о 19.10 год. донька пішла до кухні поїсти, її довго не було та він пішов у кухню, де побачив розбитий телефон та капці доньки, а у дворі сумка та речі обвинуваченого та вила. У дворі всі хвіртки були відкриті. Доньки не було. Він зібрав людей та вони почали пошуки, були задіяні працівники поліції та службові собаки. 02 березня 2024 року доньку знайшли на території аеродрому свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та подружжя ОСОБА_25 . Донька розповідала, що обвинувачений постукав та вона відчинила двері. Він розбив телефон, погрожував, щоб вона не кричала, бо він її вб`є, у землянці торкався її та заставляв, щоб і вона його торкалась за інтимні місця. А на другий день, коли він почув, що люди її шукають, то дав їй ніж та сказав, щоб вона його зарізала, бо йому не жити. Донька після цих подій займалась з психологом, досі погано спить. Коли обвинувачений жив з його матір`ю, то розповідав, що свої документи він закопав ще у 2013 році, пояснюючи, що «бомжем жити легше, особа не встановлена, отже - відпустять». У доньки на мобільному телефоні встановлена функція батьківського контролю, що виключає можливість перегляду недитячої інформації.
Вина обвинуваченого також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
копією свідоцтва про народження потерпілої ОСОБА_17 , згідно якого вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та є малолітньою особою;
даними витягів з єдиного реєстру досудових розслідуванням від 02 липня 2024 року, відповідно до яких внесені відомості про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 6 ст. 152 КК України.
даними рапорту ст. інспектора чергового відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області про те, що 02 березня 2024 року надійшла заява до РУ про те, що 01 березня 2024 року о 20.00год до СПД №1 ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою звернулась мешканка м. Миколаєва ОСОБА_26 , що в період часу з 20.00год 01 березня 2024 року по 12.00год 02 березня 2024 року місцевий мешканець ОСОБА_11 в землянці (зробленій ним), в якій проживав останній час, вчинив дії сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло малолітньої доньки ОСОБА_17 , з використанням пальця руки;
заявами ОСОБА_26 про вчинене кримінальне правопорушення від 02 березня 2024 року, згідно якої остання повідомила про вчинення ОСОБА_11 дій сексуального характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_17 ;
даними витягів з єдиного реєстру досудових розслідуванням від 02 березня 2024 року, відповідно до яких внесені відомості про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 146 КК України на підставі заяви ОСОБА_26 від 01 березня 2024 року, в якій вона просить встановити місцезнаходження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку 01 березня 2024 року забрав колишній співмешканець;
даними рапорту ст. інспектора чергового відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області про те, що 01 березня 2024 року проводяться пошуки дитини – ОСОБА_17 , 2015 року народження, яку забрав колишній співмешканець бабусі на ім`я ОСОБА_27 ;
даними рапорту ст. інспектора чергового відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області про те, що 01 березня 2024 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01 березня 2024 року о 22.13 год. за адресою: АДРЕСА_1 , зникла дитина ОСОБА_17 , заявник ОСОБА_26 просить, щоб приїхали службові собаки;
заявою ОСОБА_26 , від 02 березня 2024 року, в якій вона просить встановити місцезнаходження її доньки ОСОБА_17 , 2015 року народження, яка зникла на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала зі своїм батьком та бабусею;
висновком експерта № СЕ-19/115-24/4284-БД від 08 квітня 2024 року за результатом судової молекулярно-генетичної експертизи, під час якої встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_11 ;
висновком експерта № СЕ-19/115-24/4278-БД від 30 квітня 2024 року за результатом судової молекулярно-генетичної експертизи, під час якої встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_17 ;
зворотним повідомленням приймального відділення лікарні швидкої медичної допомоги від 02 березня 2024 року, згідно якого малолітня потерпіла була обстежена лікарем- гінекологом, під час обстеження виявлена гематома в ділянці вульви та виражена гіперемія вульварного кільця; Зі слів дитини, чоловік, який її викрав, обмацував пальцем її статеві органи та штрикав пальцем у піхву, кусав за соски. 
висновком експерта № СЕ-19/115-24/4285-БД від 01 травня 2024 року за результатом судової молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого генетичні ознаки клітин з ядрами без домішку крові людини та сперми, виявлених у змиві з голівки статевого члену обвинуваченого є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразка букального епітелію обвинуваченого та зразка букального епітелію малолітньої потерпілої;
Експерт ОСОБА_28 в суді пояснила, що проводила судову молекулярно-генетичну експертизу. Свій висновок від 01 травня 2024 року № СЕ-19/115-24/4285-БД підтримала.
На питання обвинуваченого зазначила, що поняття генетичні «ознаки» в тексті висновку – це кількість клітин, яка достатня для встановлення ДНК. В даному випадку ознак було достатньо для експертизи. Якщо робився масаж, а потерпіла була спітніла, та потім цими руками торкатись до статевого члена, генетичних ознак не було б. Піт не створює ДНК. Це може бути вагінальний, букальний епітелій або кров. У даному випадку був виявлений букальний епітелій (з ротової порожнини, це клітини внутрішньої сторони щоки). На питання обвинуваченого, що потерпіла поранилась та, можливо, її кров потрапила на його руки під час масажу, а потім – на його статеві органи, експерт зауважила, що у висновку зазначено про генетичні ознаки клітин з ядрами без домішку крові у змиві з голівки статевого члена обвинуваченого. Якби на тілі потерпілої була кров та обвинувачений доторкнувся до такої ділянки тіла, або у нього на руках була кров, то вона була б виявлена під час проведення експертизи.
висновком експерта № 180 від 25 березня 2024 року (експертиза розпочата 02 березня 2024 року) за результатом проведення судово-медичної експертизи малолітньої потерпілої згідно якого у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітки на рівні V ребра між середньоключичною та навкологрудинною лініями зліва, синця на передній поверхні грудної клітки в нижній третині між середньоключичною та навкологрудинною лініями справа, синця в лобковій області, синця та на його тлі 3 саден на внутрішній поверхні правого плеча в верхній третині, синця на внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині, синця та на його тлі садна на тильній поверхні І пальця правої стопи, крововиливу у основи клітору, крововиливу у м`які тканини дівочої пліви справа та на його тлі неповного розриву у правого кінця додаткової перетинки по верхньому краю.
Морфологічні особливості тілесних ушкоджень у вигляді синця на передній поверхні грудної клітки на рівні V ребра між середньоключичною та навкологрудинною лініями зліва, синця на передній поверхні грудної клітки в нижній третині між середньоключичною та навкологрудинною лініями справа, синця в лобковій області, синця та на його тлі 3 саден на внутрішній поверхні правого плеча в верхній третині, синця на внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині, синця та на його тлі садна на тильній поверхні І пальця правої стопи свідчать про те, що дані ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету або тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею незадовго, до одної доби до моменту огляду.
Морфологічні особливості тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу у основи клітору, крововиливу у м`які тканини дівочої пліви справа та на його тлі неповного розриву у правого кінця додаткової перетинки по верхньому краю свідчать про те, що дані ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету або тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею незадовго, до однієї доби до моменту огляду і не виключають утворення останніх як при введенні або спробі введення напруженого статевого члену, так і при введенні пальців.
За ступенем тяжкості всі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В даному випадку, враховуючи анатомічні особливості структури дівочої пліви потерпілої, можливість скоєння статевого акту природним або неприродним шляхом без порушення цілісності пліви малоймовірна.
Ознак, які б вказували на ушкодження дівочої пліви раніше в минулому, не виявлено. 
Будь-яких ушкоджень в області зовнішнього кільця анального отвору не виявлено.
Термін «згвалтування» є юридичним, тому до компетенції судово-медичного експерта не відноситься; 
Експерт ОСОБА_29 в суді пояснила, що проводила судово-медичну експертизу малолітньої потерпілої. Свій висновок від 25 березня 2024 року (експертиза почата 02 березня 2024 року) № 180 підтримала.
На питання обвинуваченого, чи могли тілесні ушкодження, виявлені у малолітньої потерпілої, бути нею отримані іншими предметами, зокрема, в області зовнішніх статевих органів – об стерню, під час того, як вона йшла по полю, де раніше росли соняшники, та могла впасти, або під час катання на велосипеді, експерт пояснила, що якби потерпіла могла отримати тілесні ушкодження іншим шляхом, ніж зазначено у висновку, то вона б про це вказала. Ані від їзди на велосипеді, ані від падіння у траву такі ушкодження не отримуються, це виключається.
даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 березня 2024 року, відповідно до якого малолітня потерпіла у присутності законного представника, педагога та психолога, за участі понятих впізнала обвинуваченого за формою носа, голови, губ, розрізів очей, зачіски та кольором волосся як чоловіка на ім`я « ОСОБА_18 », який 01 березня 2024 року викрав її з будинку АДРЕСА_1 ;
даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 березня 2024 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 у присутності понятих впізнала обвинуваченого як свого колишнього співмешканця ОСОБА_11 ;
даними протоколу огляду місця події від 02 березня 2024 року, відповідно до якого цього ж дня об 00год. 10хв. оглянуте домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду обстановка в кімнатах будинку не порушена, в кінці господарського подвір`я, справа від кам`яного сараю розташовані металеві ворота (хвіртка), які перебувають у відчиненому стані, при проході через вказані ворота є ще одна огороджена секція господарчого подвір`я, в кінці якої навпроти воріт наявна хвіртка у відчиненому стані, за якою розташована присадибна ділянка. На час огляду хвіртка в огорожі між основним подвір`ям та господарчим подвір`ям перебуває у відчиненому стані. Зліва від вказаної хвіртки на господарчому подвір`ї розміщений металевий бак, перед яким на грунтовому покритті лежить куртка темно-синього кольору, сумка, виготовлена з полімерного матеріалу, фрагмент стрічки з тканини (ременю), свічка, бувша у використанні, сумка з тканини чорного кольору. Поряд біля вказаних речей біля бочки стоять металеві вила з дерев`яним держаком. До протоколу долучена фототаблиця;
даними актів про застосування службових собак від 02 березня 2024 року, відповідно до яких службові собаки з подвір`я місця події, принюхавшись до особистих речей дитини (собака за кличкою «Мері») та від місця, де були залишені речі злочинця (собака за кличкою «Тері») взяли слід з господарчого подвір`я, пройшли город та вивели на грунтову дорогу, та пройшовши приблизно 100 метрів від перехрестя, припинили роботу;
відеозаписом обставин та місця виявлення малолітньої потерпілої ОСОБА_17 , знятий за допомогою мобільного телефону свідком ОСОБА_21 , на якому зафіксоване місце виявлення та місце утримання неповнолітньої потерпілої у підземному сховищі разом з обвинуваченим;
даними протоколу огляду місця події від 02 березня 2024 року, відповідно якого оглянута ділянка місцевості розміром 100Х100 м., розташована посередині колишнього аеродрому с. Лепетиха Березнегуватської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, на відстані 2000м. в північно-східному напрямку. При проході на вказану ділянку місцевості між чагарниками виявлений отвір в грунті квадратної форми розміром 57х53см., який по краям має рамку з дерев`яних дошок, зсередини оббиті піксельною тканиною. На верхній частині кришки наявний шар грунту, вкритий трав`яним покривом, під якою виявлений підземний бункер, всередині якого виявлена металева піч, лежак з ковдрами та чоловічим одягом, пошкоджений мобільний телефон, в стіні заглиблення з полицями, на яких виявлений ніж. До протоколу долучена фототаблиця;
висновком експерта № 108 від 22 квітня 2024 року за результатом амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи малолітньої потерпілої, у малолітньої ОСОБА_17 виявлено ознаки психотравмувальних подій, які пов`язані з викраденням та сексуальними діями. Дитина потребує психотерапевтичної допомоги з боку фахівців-психологів та психотерапевтів. З урахуванням вікових та психологічних особливостей ОСОБА_17 не могла розуміти характер і значення скоєних відносно неї дій та чинити їм психологічний опір. Патологічної схильності до фантазування та псевдології ОСОБА_17 не виявляє.
Щодо пояснень обвинуваченого, який заперечував вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним, вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій та іншого предмету, а саме пальців руки, колегія суддів зазначає, що така позиція обвинуваченого спростовується дослідженими під час судового розгляду доказами. 
Так, під час допиту малолітня потерпіла пояснила, що обвинувачений роздягав її та цілував в області грудей, торкався до неї руками, декілька раз примушував її задовольняти його оральним шляхом, лягав на неї оголений та намагався здійснити статевий акт, а також відбувалось вагінальне проникнення в її статеві органи пальцем руки обвинуваченого.
Пояснення потерпілої узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що одразу після того, як вони знайшли малолітню потерпілу, вона у неї запитала, чи з нею нічого не зробили, на що остання повідомила, що обвинувачений роздягав її та цілував, а також з поясненнями свідка ОСОБА_24 (батька малолітньої потерпілої), який пояснив, що донька йому розповідала, що обвинувачений торкався її та заставляв, щоб і вона його торкалась за інтимні місця. Також під час обстеження у приймальному відділенні лікарні швидкої медичної допомоги 02 березня 2024 року, малолітня потерпіла пояснювала, що чоловік, який її викрав, обмацував пальцем її статеві органи та штрикав пальцем у піхву, кусав за соски, що зафіксовано у зворотньому повідомленні приймального відділення лікарні швидкої медичної допомоги від 02 березня 2024 року лікарем-гінекологом.
Пояснення потерпілої та свідків узгоджуються між собою та узгоджуються з висновком експерта № СЕ-19/115-24/4285-БД від 01 травня 2024 року, згідно якого генетичні ознаки клітин з ядрами без домішку крові людини та сперми, виявлених у змиві з голівки статевого члену обвинуваченого є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразка букального епітелію обвинуваченого та зразка букального епітелію малолітньої потерпілої; висновком експерта № 180 від 25 березня 2024 року (експертиза розпочата 02 березня 2024 року), згідно якого морфологічні особливості тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу у основи клітору, крововиливу у м`які тканини дівочої пліви справа та на його тлі неповного розриву у правого кінця додаткової перетинки по верхньому краю свідчать про те, що дані ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету або тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею незадовго, до однієї доби до моменту огляду і не виключають утворення останніх як при введенні або спробі введення напруженого статевого члену, так і при введенні пальців; висновком експерта № 108 від 22 квітня 2024 року за результатом амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи малолітньої потерпілої, згідно якої у малолітньої потерпілої виявлено ознаки психотравмувальних подій, які пов`язані з викраденням та сексуальними діями.
Разом з тим, заперечуючи проти вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним, вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій та іншого предмету, а саме пальців руки, обвинувачений зазначив, що погано пам`ятає події тієї ночі, оскільки вживав антисептик із вмістом 75% спирту.
Щодо припущень обвинуваченого про можливість отримання потерпілою ушкоджень зовнішніх статевих органів, коли вона йшла по стерні від соняшників, або під час катання на велосипеді, а також можливість потрапляння на його статевий орган ДНК потерпілої з його рук, після того як він робив потерпілій масаж, а потім справляв природні потреби, то допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_28 та ОСОБА_29 таку можливість категорично виключали.
Отже, таку позицію обвинуваченого колегія суддів розцінює як спосіб захисту та намагання останнього уникнути відповідальності.
Аналізуючи досліджені по справі докази, колегія суддів дійшла висновку про доведеність вини обвинуваченого у незаконному викраденні людини, вчиненого щодо малолітнього, у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (згвалтування), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди та щодо особи, з якою обвинувачений перебував у близьких відносинах, та у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та іншого предмету, а саме пальців руки (згвалтування), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди та щодо особи, з якою обвинувачений перебував у близьких відносинах, вчинених повторно, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 146 , ч.ч. 4, 6 ст. 152 КК України.
Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує, що ним вчинені тяжкий та особливо тяжкий злочини, обвинувачений, за матеріалами кримінального провадження, раніше не судимий, не одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, до затримання офіційно працевлаштований не був, визначеного місця реєстрації та постійного проживання не має, на обліку у лікаря нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває.
Згідно з висновком експерта № 107 від 19 квітня 2024 року за результатом амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи обвинуваченого, останній будь-яким психічним розладом у період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального діяння не страждав і не страждає на теперішній час. Обвинувачений міг у період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального діяння, та може на теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставинами, які пом`якшують покарання за ч.2 ст. 146 КК України, колегією суддів визнається визнання вини.
Обставиною, яка обтяжує покарання за ч.2 ст. 146 КК України, колегією суддів визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.
Обставин, які пом`якшують покарання за ч. ч. 4, 6 ст. 152 КК України колегією суддів не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання за ч. ч. 4, 6 ст. 152 КК України, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи тяжкість та обставини вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 146 , ч. ч. 4, 6 ст. 152 КК України, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі статті 72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 слід зарахувати строк перебування під вартою – з дня затримання – з 02 березня 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року до обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався ухвалами слідчого судді та ухвалами Вітовського районного суду Миколаївської області, останній раз – ухвалою від 29 січня 2026 року – по 29 березня 2026 року включно.
Враховуючи, що ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зменшились, а інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів, колегія суддів приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід слід залишити до набрання вироком законної сили. 
Цивільний позов у справі не заявлявся.
На підставі статті 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені прокурором витрати на проведення експертиз в сумі 59 257грн 89коп. 
На підставі статті 100 КПК України речовими доказами у справі слід розпорядитись наступним чином: кофту зеленого кольору, лосини темні з метеликами, пару світлих шкарпеток, труси-шорти бірюзового кольору; зразок букального епітелію, мазки з вмістом ротової порожнини, змиви з лобкової області, мазки з вмістом переддвер`я піхви, мазки з вмістом зовнішнього сфінктеру прямої кишки, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_17 ; зразок букального епітелію, біологічний матеріал з головки статевого члена та уретрального каналу, а саме: мазки-відбитки та змив з головки статевого члена, тампон з вмістом уретрального каналу, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_11 ; куртку синього кольору, сумку з полімерного матеріалу, сумку з тканини чорного кольору, стрічку з тканини (ремінь), фрагмент свічки, вила з дерев`яним держаком; ніж у чохлі, три сліди папілярних узорів, передані до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області, слід знищити; гребінець та гумку для волосся, передані на зберігання під розписку законному представнику потерпілої ОСОБА_26 , слід залишити за належністю; оптичний диск формату DVD-R з вмістом двох відеозаписів від 02 березня 2024 року, оптичний диск формату DVD-R з вмістом двох відеозаписів допиту малолітньої ОСОБА_17 , дактилоскопічну карту ОСОБА_11 , долучені до кримінального провадження, слід зберігати у матеріалах кримінального провадження; 
На підставі статті 368 КПК України підлягає зняттю арешт, накладений ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2024 року на речові докази, а саме: куртку синього кольору, сумку з полімерного матеріалу, сумку з тканини чорного кольору, стрічку з тканини (ремінь), фрагмент свічки, вила з дерев`яним держаком, ніж у чохлі.
Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України, 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 , ч. ч. 4, 6 ст. 152 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 146 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
за ч. 4 ст. 152 КК України - у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років;
за ч. 6 ст. 152 КК України - у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.
Інформацію про обвинуваченого ОСОБА_11 включити до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту затримання – з 02 березня 2024 року.
У строк покарання ОСОБА_11 зарахувати строк тримання під вартою – з 02 березня 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін. 
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 59 257грн 89коп ( п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн 89 коп. 
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази у справі: кофту зеленого кольору, лосини темні з метеликами, пару світлих шкарпеток, труси-шорти бірюзового кольору; зразок букального епітелію, мазки з вмістом ротової порожнини, змиви з лобкової області, мазки з вмістом переддвер`я піхви, мазки з вмістом зовнішнього сфінктеру прямої кишки, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_17 ; зразок букального епітелію, біологічний матеріал з головки статевого члена та уретрального каналу, а саме: мазки-відбитки та змив з головки статевого члена, тампон з вмістом уретрального каналу, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_11 ; куртку синього кольору, сумку з полімерного матеріалу, сумку з тканини чорного кольору, стрічку з тканини (ремінь), фрагмент свічки, вила з дерев`яним держаком; ніж у чохлі, три сліди папілярних узорів, передані до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області, - знищити; гребінець та гумку для волосся, передані на зберігання під розписку законному представнику потерпілої ОСОБА_26 , - залишити останній за належністю; оптичний диск формату DVD-R з вмістом двох відеозаписів від 02 березня 2024 року, оптичний диск формату DVD-R з вмістом двох відеозаписів допиту малолітньої ОСОБА_17 , дактилоскопічну карту ОСОБА_11 , долучені до кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження. 
Зняти арешт, накладений ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2024 року на речові докази, а саме: куртку синього кольору, сумку з полімерного матеріалу, сумку з тканини чорного кольору, стрічку з тканини (ремінь), фрагмент свічки, вила з дерев`яним держаком, ніж у чохлі.
На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3