Справа № 161/15051/25 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/329/26  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді  Бовчалюк З.А., 
суддів - Карпук А.К., Шевчук Л.Я.,
з участю секретаря судового засідання Русинчук М.М.,
представників відповідачів Майструка В.А., Бугайчука О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут», Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (далі –ТОВ «Волиньелектрозбут») про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.
Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» (ПрАТ «Волиньобленерго»).
Покликались на те, що 28 серпня 2024 року працівником ПрАТ «Волиньобленерго» було замінено лічильник обліку електричної енергії та встановлено новий лічильник із дистанційною передачею даних.
Позивачі вказують, що ТОВ «Волиньелектрозбут» систематично не надсилає рахунки за спожиту електроенергію, нараховує та вказує у розрахункових квитанціях завищені суми до оплати.
У зв`язку з цим відповідачу було направлено акт звірки взаємних розрахунків від 24 квітня 2025 року.
Позивачі стверджують, що оскільки ТОВ «Волиньелектрозбут» продовжував постачати електричну енергію, він погодився з актом звірки.
Вважають, що ТОВ «Волиньелектрозбут» неправомірно не відображає суми переплати за спожиту електроенергію у розмірі 4 507,26 грн.
Просять суд визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Волиньелектрозбут» щодо не направлення платіжних документів (рахунків) за спожиту електроенергію, визнати протиправними дії ТОВ «Волиньелектрозбут» щодо зазначення у розрахункових квитанціях некоректних завищених сум до оплати за спожиту електроенергію, зобов`язати ТОВ «Волиньелектрозбут» провести коригування у розрахункових квитанціях шляхом зазначення суми переплати за електроенергію у розмірі 4 507,26 грн., зобов`язати ТОВ «Волиньелектрозбут» надсилати платіжні документи (рахунки) за спожиту електроенергію засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом, зобов`язати ТОВ «Волиньелектрозбут» відображати у розрахункових квитанціях коректні відомості про суми оплати за спожиту електроенергію, стягнути з ТОВ «Волиньелектрозбут» 245 504,50 грн. для відшкодування моральної шкоди позивачам.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення яким позов задовольнити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представників відповідачів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
Судом встановлено, на ім`я позивача ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок за адресою АДРЕСА_1 та у дане помешкання надаються відповідні послуги.
24 квітня 2025 року позивачами подано на адресу ТОВ «Волиньелектрозбут» акт звірки взаєморозрахунків (а.с.5).
У відповідь на це звернення, листом від 09 травня 2025 року ТОВ «Волиньелектрозбут» повідомив позивачу ОСОБА_1 про відмову у підписанні акту, через наявність у ньому недостовірних відомосте, запропонував позивачу ОСОБА_1 свій варіант акту звірки для підписання (а.с.26-27).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі зазначають що ТОВ «Волиньелектрозбут» систематично не надсилає рахунки за спожиту електроенергію, нараховує та вказує у розрахункових квитанціях завищені суми до оплати.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
З матеріалів справи вбачається, що договір на постачання електричної енергії укладений саме з позивачем ОСОБА_1 , на її ж ім`я відкритий особовий рахунок та направляються рахунки на оплату електроенергії.
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) (Постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 прийняла рішення про видачу ТОВ «Волиньелектрозбут» ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачам на усій території України. 
Окрім того, з 01 січня 2019 року ТОВ «Волиньелектрозбут» також є постачальником універсальних послуг, на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Волинської області відповідно до п.2 ч.2 ст. 62, ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі – Закон). 
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються положеннями Закону, Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, іншими нормативно-правовими актами України. З 01.01.2019 р. відповідно до ч.4 ст. 63 Закону, п.8 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р. «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» абз. 14 пп.1.1.2; ч.З пп. 3.1.6; абз.1-2 пп. 3.1.7; абз. 1-2 пп. 3.2.1; абз.1 пп. 3.2.5; пп.3.3.1; пп.3.3.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі скорочено – ПРРЕЕ або Правила) постачання електричної енергії побутовим споживачам здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розроблений ТОВ «ВЕЗ» на підставі типового договору (додаток № 6 до ПРРЕЕ), а також публічної комерційної пропозиції № 1 «Універсальна «Побут» (що є невід`ємною частиною та додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), які опубліковані на офіційному сайті ТОВ «Волиньелектрозбут».
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі – Договір) укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг, і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. 
Між ТОВ «Волиньелектрозбут» та ОСОБА_1 укладено договір, шляхом вчинення споживачами дій, що засвідчують бажання укласти договір, а саме: фактом споживання електричної енергії та оплатою рахунків постачальника універсальних послуг, на умовах Публічної комерційної пропозиції № 1 «Універсальна «Побут», що відповідає абз.5 п.13 розділу XVII Закону. 
Згідно з умовами Договору ТОВ «Волиньелектрозбут» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Для проведення розрахунків ТОВ «Волиньелектрозбут» на ім`я побутового споживача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що позивачі при наведенні розрахунків у позовній заяві, беруть до уваги лише розмір спожитої електричної енергії згідно з тарифом зони «День», без урахування тарифу, встановленого для зони «Ніч». 
З аналізу квитанцій, доданих до позову, вбачається, що інформація про нарахування за спожиту електричну енергію відображена не у повному обсязі, що призводить до викривлення фактичних обставин справи. Це підтверджується при порівнянні розрахунку споживання електроенергії, який наведений позивачами у позовній заяві, з рахунками на оплату, сформованими та направленими ТОВ «Волиньелектрозбут».
Такі квитанції не є рахунками на оплату, сформованими ТОВ «Волиньелектрозбут» як електропостачальником та доставленими споживачеві ОСОБА_1 . 
Таким чином, вони не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження розміру нарахувань, здійснених саме ТОВ «Волиньелектрозбут». Дані щодо розміру нарахувань, які містяться у квитанціях про сплату комунальних послуг, збігаються із розмірами, виставленими ТОВ ««Волиньелектрозбут» у рахунках на оплату за спожиту електричну енергію, проте позивачами при здійсненні розрахунків спожитої електричної енергії, не враховано показники тарифної зони «Ніч». Відповідно і у квитанціях на оплату, сформованих ТОВ «Місцевий обчислювальний центр» наведено дані лише про кінцевий показник лічильника, але без двозонного диференціювання споживання. 
Судом встановлено, що ТОВ «Волиньелектрозбут» отримувало скерований позивачами Акт звірки взаємних розрахунків від 24.04.2025 та надавало відповідь 09.05.2025 за вих. № 3-08/685-2025.
До відповіді ТОВ «Волиньелектрозбут» додало власний Акт звірки від 05.05.2025 про спожиту та оплачену електроенергію позивачами (особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_1 ) за період з 01.03.2022 по 30.04.2025, з пропозицією щодо його погодження та підпису. Позивачі надали відповідь на вказаний акт 16.05.2025, вказавши, що він не підлягає підписанню, у зв`язку із наявністю в ньому недостовірних відомостей.
У відповідності до умов Публічної комерційної пропозиції №1 «Універсальна «Побут» та аб.3 п.4.14 ПРРЕЕ платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. 
В судовому засіданні представник відповідача повідомив, що між ТОВ «Волиньелектрозбут» та АТ «Укрпошта» укладено договір про надання послуг з доставки рахунків на адреси фізичних осіб шляхом вкладення їх до абонентських поштових скриньок.
Згідно з пунктами 76, 80 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 (далі – Правила), для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих Правил. Прості поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані фізичним особам за місцем роботи, перебування (гуртожитки, інтернати, дитячі будинки, готелі, оздоровчі та лікувальні заклади), доставляються адресатам з використанням абонентських поштових скриньок або вручаються адресатам чи представникам зазначених юридичних осіб (закладів), уповноваженим на одержання поштових відправлень в об`єкті поштового зв`язку, якщо інше не передбачено договором про надання послуг поштового зв`язку. 
На виконання умов Договору та положень ПРРЕЕ, ТОВ «Волиньелектрозбут» формує рахунки за спожиту електричну енергію у місяці, наступному за розрахунковим, після отримання від відповідного оператора системи розподілу даних щодо обсягу спожитої електричної енергії, АТ «Укрпошта» здійснює доставку рахунків побутовим споживачам, зокрема, ОСОБА_1 ..
Судом встановлено, що позивачам надавались роз`яснення з приводу можливості отримання інформації щодо рахунків, виставлених ТОВ «Волиньелектрозбут», різними способами, в тому числі щодо можливості прослідковувати за станом рахунків через онлайн-сервіс «Особистий електронний кабінет споживача електричної енергії», що є у відкритому доступі. 
Позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про невиконання відповідачами вимог щодо надсилання у передбачений законом спосіб та порядок рахунків за спожиту електроенергію на їхню адресу.
Вимагаючи надсилання рахунків саме рекомендованим поштовим відправлення, або цінним листом, позивачі не вказують, якою саме нормою законодавства, або положенням укладеного між сторонами договору, передбачено такий спосіб надсилання.
У зв`язку з викладеним суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаних позовних вимог, то не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення моральної шкоди, яка є похідною позовною вимогою.
Позивач ОСОБА_1 , будучи споживачем послуги за адресою АДРЕСА_1 ,з якою укладено договір на постачання електроенергії та відкрито особовий рахунок, рішення суду першої інстанції не оскаржувала. Натомість ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом та подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, не подає жодних доказів, які б свідчили про його права на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 та послуги , що надаються за вказаною адресою. 
Таким чином, суд першої інстанції підставно зазначив в оскарженому рішенні, що ОСОБА_2 не обґрунтовано яким чином дії, що ним оскаржуються стосуються його прав , обов`язків та інтересів. 
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, правильно визначив характер існуючих між сторонами спірних правовідносин та дійшов обґрунтовано висновку про безпідставність заявленого позивачами позову, у зв`язку з чим правомірно відмовив у його задоволенні.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аргументи апеляційної скарги є ідентичними аргументам позовної заяви, не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зводяться до незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції та необхідності переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели або могло призвести до неправильного вирішення справи та слугували безумовною підставою до скасування судового рішення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.
Керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя: 

Судді: