Справа № 570/3203/25
Номер провадження 2/570/187/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,
за участю секретаря судового засідання Ярошик І.Р.,
позивач - не з`явилася,
представник позивача – не з`явилася
відповідач - не з`явився,
представник третьої особи, яка не заявляє самостійних 
вимог щодо предмета спору - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, виконавчий комітет Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, про позбавлення батьківських прав,-
в с т а н о в и в:
До Рівненського районного суду Рівненської області з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернулася адвокат Пшенична О.О. до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, виконавчий комітет Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, про позбавлення батьківських прав.
Короткий зміст заяв по суті справи.
В обґрунтування вимог щодо предмета спору представник позивачки покликається на те, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 18.07.2015 року. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перебуваючи у шлюбі відповідач зловживав алкогольними напоями та вчиняв сімейне насильство, що підтверджується рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10.09.2020 року та постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.06.2020 року. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10.09.2020 року шлюб між сторонами був розірваний, неповнолітню дитину залишено проживати з матір`ю. Оскільки відповідач дитину матеріально не забезпечував, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 09.02.2023 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи із 23.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач аліментів не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.05.2025 року у розмірі 141 175,12 грн. 
Так, впродовж останніх п`яти років відповідач абсолютно не утримує дитину, не бере участь в її вихованні. Як відомо позивачці, орієнтовно наприкінці 2020 року на початку 2021 року відповідач виїхав закордон та покинувши територію України, батько зовсім не цікавиться життям доньки. Після початку війни позивачка та її донька виїхали закордон до Польщі, де перебувають і зараз. Позивачка має офіційну роботу, стабільний дохід, у Варшаві вони винаймають житло. Перебуваючи закордоном донька писала до батька в соцмережах, що перебуває у Польщі, періодично надсилала йому картинки та повідомлення, телефонувала, однак батько дуже різко відповідав, чим ображав дитину. 
У кінці квітня 2024 року донька писала батькові, що знаходиться у Польщі, він написав, що перебуває у Чехії, однак відповідач жодного разу не приїхав до доньки ні в Україні ні в Польщі.
Крім того, позивачка повідомляла відповідачу про наявність заборгованості зі сплати аліментів, однак жодних коштів батько на утримання доньки не перерахував. 
Згідно наданих доказів з медичного закладу, закладу освіти, відповідач не приймає участі у житті дитини, її вихованні, здоров`ї та розвитку. 
Таким чином, відповідач вже понад 5 років не бере участі в житті дитини, а донька фактично з 4 років не знає батька. Відповідач умисно ухиляється від своїх батьківських обов`язків, нехтує своїми батьківським обов`язками, що принижує гідність доньки. Обставина перебування відповідача закордоном не звільняє його від виконання батьківських обов`язків та не є перешкодою у спілкуванні, з огляду також на те, що матір та донька теж перебувають закордоном та батько має можливість відвідати доньку, приїхавши з Чехії до Польщі, однак він свідомо цього не робить. 
Таким чином, на думку сторони позивача, відповідач має вольове небажання виконувати відносно ОСОБА_3 батьківські обов`язки покладені на нього законом. Відповідач умисно не бере участі у вихованні та утриманні дитини і свою поведінку змінювати не хоче. 
З урахуванням наведено, представник позивачки просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відзив від відповідача на позовну заяву до суду не надходив.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі за участю сторін.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.11.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, постановлено витребувати докази з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України; клопотання про звернення до компетентних органів Республіки Польща із судовим дорученням про витребування доказів – залишити без розгляду; залучити до участі у справі в якості третьої особи - виконавчий комітет Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області; заяву представника позивача про виклик та допит свідка ОСОБА_4 та малолітнього свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 15:00 год 13.01.2026 року.
13.01.2026 року судове засідання відкладено до 11:00 год 03.02.2026 року.
В судовому засіданні 03.02.2026 року допитано в якості свідка малолітню ОСОБА_3 03.02.2026 року судове засідання відкладено до 10:30 год 10.03.2026 року.
В судовому засіданні 10.03.2026 року допитано в якості свідка ОСОБА_5 , судове засідання відкладено до 16:30 год 18.03.2026 року.
18.03.2026 року судове засідання відкладено до 12:30 год 31.03.2026 року. 
В судове засідання призначене на 31.03.2026 року сторони не з`явилися, будучи повідомленими про час та дату розгляду справи, жодних заяв та клопотань до суду не направляли. 
Стислий виклад позицій позивача та його представника у судових засіданнях.
У судових засіданнях представник позивача - адвокат Пшенична О.О. та позивачка ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов, з викладених у ньому підстав. Зазначили про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує дитину матеріально, а також не бере участі в житті дитини, не цікавиться ані її навчанням, ані здоров`ям, ані розвитком. Маючи можливість зустрітись з дитиною жодного разу не приїхав до доньки, не допомагає матеріально, не сплачує аліменти та заборгованість. 
В судові засідання на неодноразові виклики суду відповідач не з`явився, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення викликів за адресою реєстрації місця проживання, а також через офіційний сайт «Судова влада».
З наявних в розпорядженні суду матеріалів встановлено, що відповідач, згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/97554-25-Вих від 10.12.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхав з території України 31.10.2021. 
У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненської області Рачкилюк М.В. зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування Городоцької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 . Встановлені обставини свідчать, що батько не приймає участі в житті дитини.
Щодо обставин, які встановлені судом в судових засіданнях під час допиту свідків.
У судовому засіданні 03.02.2026 року допитано в якості свідка малолітню ОСОБА_3 , яка показала, що батько ОСОБА_2 участі в її житті не бере, уникає спілкування, дуже часто ігнорує її повідомлення та дзвінки, матеріально не забезпечує, за весь час їх перебування з мамою в Польщі батько жодного разу не зустрівся з нею, хоча вона мала бажання зустрітися і просила про це батька. Останнім часом батько не виходить на зв`язок, не вітав з днем народження, не цікавиться взагалі її життям. 
Свідок ОСОБА_5 показала, що є подругою та доброю знайомою сім`ї позивачки ОСОБА_1 . Вказала про те, що відповідач після участі в АТО дуже змінився, став не зібраним, агресивним, почав вживати алкоголь, у сім`ї сторін змінилися стосунки, після чого вони розлучилися. Майже протягом усього життя дитини, близько 8 років відповідач не намагався займатися розвитком чи вихованням доньки, був в АТО, їздив по заробітках. Донькою, її здоров`ям, життям та розвитком завжди займалася лише позивачка. Через деякий час відповідач зник, як з`ясувалося виїхав закордон і на даний час там і перебуває. Після того, як позивачка з донькою виїхали до Польщі, відповідач не бачився з донькою, не приїздив до неї, не намагався налагодити стосунки з донькою чи бути присутнім в житті доньки. Крім того, відповідач не допомагає будь-яким чином доньці, в тому числі матеріально, не сплачує аліменти, жодним чином не бере участі в житті та розвитку дитини. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2015 року, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10.09.2020 року. Неповнолітню дитину – дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено з матір`ю.
У шлюбі в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області 02.02.2016 року, актовий запис №7.
Позивачка ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними Витягами з реєстру територіальної громади.
Згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09.02.2023 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 
Згідно відповіді на адвокатський запит Рівненського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області №25856 від 02.05.2025 та Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сума заборгованості відповідача станом на 01.05.2025 по несплаті аліментів становить 97 012,65 грн.
Згідно довідки директора Карпилівської гімназії Ілони Трофімчук №51 від 17.04.2025, ОСОБА_2 не бере участі у шкільному житті ОСОБА_3 , не цікавиться успішністю дитини, не спілкується з класним керівником, не відвідує батьківські збори. Дитиною повністю опікується матір. 
Згідно довідки №56 від 17.04.2025 лікаря КНП «Центр ПМСД «Медичний простір»» Городоцької АЗП/СМ, всі необхідні дії під час звернень та лікування дитини ОСОБА_3 виконуються матір`ю ОСОБА_1 , батько не звертався та не телефонував щодо стану дитини.
Згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 25.06.2020 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Згідно свідоцтва про право на спадщину виданого 12.09.2014 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С.Г., житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 . Право власності не таке нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав за №451930256246. 
Згідно Договору найму житла від 10.05.2025 ОСОБА_1 винаймає житло в Мостицької-Раві Анни у м.Варшава.
Згідно Довідок про реєстрацію на тимчасове проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані на тимчасове проживання в АДРЕСА_2 , номер приміщення 5. 
Згідно шкільного свідоцтва №3432 від 21.06.2024 року, ОСОБА_8 26.01.2016 року у навчальному році 2023/2024 відвідувала перший клас початкової школи №110 ім.Казимира Єжевського у Варшаві воєводство Мазовецьке і переведена до другого класу.
Також, до позовної заяви долучено листування з мережі «Вайбер», як зазначає позивачка це листування між донькою та відповідачем, який підписаний як « ОСОБА_9 », з якого вбачається намір доньки налаштувати контакт з батьком, надіслання йому картинок, вихідні дзвінки, листування з проханням про зустріч. Також із листування вбачається факт повідомлення відповідачу про наявність заборгованості по несплаті аліментів. 
Відповідно до листа Служби у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області №122/01-17/25 від 13.08.2025, встановлено, що під час виїзду за адресою: в АДРЕСА_1 , ані матір дитини ОСОБА_1 , ані батько дитини ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживають. Зі слів сусідки, ОСОБА_1 разом із малолітньою донькою ОСОБА_3 виїхали в 2022 році до Республіки Польща, де на даний час проживають, місце перебування ОСОБА_2 їм не відоме, та такий на повідомлення і дзвінки не відповідає. В будинку за місцем реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час проживають інші особи. Врахувати думку дитини не виявилося за можливе за вказаних обставин. Враховуючи вказані обставини, підготовка висновку органу опіки та піклування Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо розв`язання спору про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є можливим. 
Згідно Рішення виконавчого комітету Городоцької сільської ради Рівненського району рівненської області №243 від 23.10.2025, затверджено висновок органу опіки та піклування Городоцької сільської ради щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно висновку органу опіки та піклування Городоцької сільської ради щодо позбавлення батьківських прав, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Городоцької сільської ради (протокол №10 від 10.10.2025 року), дослідивши документи, подані на розгляд комісії, особисту прихильність до одного з батьків, заслухавши пояснення мами, враховуючи думку дитини, орган опіки та піклування Городоцької сільської ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно відповіді на адвокатський запит Рівненського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області №80089 від 25.11.2025 та Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №71523422, сума заборгованості відповідача станом на 01.11.2025 по несплаті аліментів становить 156 688,87 грн.
Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/97554-25-Вих від 10.12.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхав з території України 31.10.2021. 
Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків та захисту прав та інтересів дитини.
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Вимогамист.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Законодавцем передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).
Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 § 78).
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції.
Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення п. 2 ч. 1ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 11.08.2021 у справі № 621/492/20 та від 12.05.2021 у справі № 689/551/20-ц.
Пунктами 1, 3 ст.9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.
Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08.04.2020 у справі № 645/731/18, від 29.01.2020 у справі № 127/31288/18, від 29.01.2020 у справі № 643/5393/17, від 17.01.2020 у справі № 712/14772/17, від 25.11.2019 у справі № 640/15049/17, від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц, від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17.
Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) (п. 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», п. 49 рішення у справі «Хант проти України»).
Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється ст. 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17).
Так, як встановлено судом, відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема не виконує обов`язку щодо виховання дитини, свідомо нехтує ними, не спілкується з дитиною, не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її фізичного, духовного, морального розвитку.
З 2020 року, після розірвання шлюбу сторін, відповідач фактично самоусунувся від виховання дитини, проживає за кордоном, не проживає разом з донькою, не бере участі в житті дитини, не цікавиться її життям, станом здоров`я та розвитком, не допомагає матеріально, не сплачує аліментів на утримання дитини. 
Також суд враховує і те, що під час перебування відповідача закордоном, з урахуванням того, що донька теж проживає закордоном у Польщі, відповідач не виявляв наміру змінити свою поведінку, відновити спілкування з дитиною, побачитись з нею або виконувати батьківські обов`язки, матеріально допомогти дитині. 
Вказані обставини підтвердженні як поясненнями позивачки так і поясненнями свідка ОСОБА_5 , яка показала, що відповідач не бере участі у житті дитини значно більший проміжок часу, близько 8 років, він ніколи не був зацікавлений життям доньки, перебував в АТО та на заробітках, переважно був відсутній біля дитини. Постійним вихованням та розвитком дитини займалася лише позивачка. 
Крім того, для суду вирішальним було допитати не лише свідка, яка підтвердила, викладені у позовній заяві факти про усунення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а й заслухати думку доньки сторін ОСОБА_3 , яка підтвердила що батько не намагається налаштувати з нею відносини, в останній час перестав виходити на зв`язок, не бере участь в її житті та не цікавиться будь-яким чином її життям. 
Також, суд констатує факт, що відповідачем не проявлено жодної ініціативи у відстоюванні своїх батьківських прав та інтересів дитини під час розгляду справи, оскільки за час судового розгляду відповідач ОСОБА_2 жодного разу не виявив бажання взяти участь в розгляді справи, зокрема в режимі відеоконференцзв`язку, не направляв до суду будь-яких документів чи доказів щодо своєї позиції у справі та щодо питання про позбавлення його батьківських прав, зокрема які б стверджували суд про бажання відповідача змінити своє ставлення та налагодити відносини з донькою.
Така позиція, беззаперечно вказує про небажання відповідача докласти своїх зусиль і змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків та брати участь у вихованні доньки.
Отже, таким чином, судом встановлено, що вказані вище обставини існують тривалий час за який у відповідача була можливість змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак він цього не зробив, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.
Суд виходить також із того, що відсутність батька у житті дитини з чотирирічного віку завдає дитині значної психологічної шкоди, оскільки саме у цьому віці відбувається інтенсивне формування емоційної прив`язаності дитини до батьків, базового почуття безпеки, довіри до світу.
Тривале позбавлення батьківської опіки та участі у вихованні батька суперечить найкращим інтересам дитини, які відповідно до чинного законодавства мають пріоритетне значення.
Таким чином, в межах розгляду даної справи про позбавлення відповідача батьківських прав, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, виховання дитини, її долі, що свідчить про ухилення батька від виконання батьківських обов`язків.
Така поведінка батька, на переконання суду, має тривалий, винний та усвідомлений характер і свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав у даному випадку відповідає найкращим інтересам дитини, забезпечує її стабільний розвиток та правовий захист.
Суд у ході розгляду справи переконався, що відповідач не вчинив жодної спроби зберегти або відновити сімейні зв`язки, не виявив бажання бути поруч із дитиною та брати участь у її вихованні та розвитку.
Навпаки, поведінка відповідача свідчить про свідоме та добровільне відсторонення від виконання батьківських обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись принципом найкращого забезпечення інтересів дитини, закріпленим у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, суд приходить до висновку про доведеність невиконання відповідачем батьківських обов`язків, умисність таких дій та свідоме нехтування ними, безвідповідальне ставлення до їх виконання. Провівши ретельний аналіз можливих наслідків позбавлення відповідача батьківських прав в аспекті встановлених обставини, суд приходить до висновку, що саме застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини забезпечить захист інтересів останньої, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» .
Дитина повинна рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення, однак через свідоме самоусунення батька від виконання батьківських обов`язків та його незацікавленості у відстоюванні збереження батьківських прав, суд дійшов висновку що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Керуючись ст.ст.76-81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, виконавчий комітет Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, про позбавлення батьківських прав - задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, код ЄДРПОУ 44028198, адреса місцезнаходження: вул.Т.Шевченка, буд.4, с.Городок, Рівненського району Рівненської області, 35331;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – виконавчий комітет органу опіки та піклування Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, ЄДРПОУ 44569055, адреса місцезнаходження: вул.Т.Шевченка, буд.4, с.Городок, Рівненського району Рівненської області, 35331.
Повний текст рішення складено 08 квітня 2026 року.

Суддя Гладишева Х.В.