В И Р О К
 
Іменем України
 
  	№ 610/841/26 № 1-кп/610/120/2026	
м. Балаклія	16 березня 2026 року	

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді:  ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с-ща Савинці Балаклійського району Харківської області; зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України; з повною загальною середньою освітою; удівця; пенсіонера; учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; рнокпп НОМЕР_1 ; раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

17.09.2025 суддею Балаклійського районного суду Харківської області у справі № 610/2324/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом особою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Однак, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомлений з вказаною постановою суду, яка набрала законної сили 30.09.2025, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, діючи умисно, в порушенні ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, яким його позбавлено права керування транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин. 
13.11.2025 року о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_4 керував мопедом марки Delta, без д.н.з., та рухаючись поблизу буд. 10, провулку Волонтерському, с. Савинці, Ізюмського району, Харківської області, керуючи незареєстрованим транспортним засобом був зупинений працівниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області. Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_4 позбавлений права керування у зв`язку з чим стосовно нього винесено постанову про адміністративне правопорушення від 13.11.2025 року серії ЕНА № 6145223 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а також протокол про адміністративне правопорушення від 13.11.2025 року серії ААД №913401 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за:

ч. 1 ст. 382 КК України - 
умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Тобто, суд, мотивуючи вид та розмір призначеного ним покарання (основного та додаткового), повинен врахувати всі обставини, які мають значення для його призначення.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Обвинувачений: раніше не судимий; пенсіонер; учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; за місцем проживання характеризується позитивно, за недоведеністю протилежного; за місцем проживання не перебуває на обліках у нарколога, психіатра, органі пробації; удівець.

Під час досудового розслідування і в суді обвинувачений винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, що свідчить про надання допомоги у встановленні обставин справи, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається обставинами, що пом`якшують покарання. 
Відсутні обставини, що обтяжують покарання.

За правилом п. 1 ст. 468, ст. 472 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості, в якій наряду з іншим, зазначається узгоджене сторонами покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.

13.03.2026 після направлення обвинувального акту до суду укладено угоду між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. 

ОСОБА_4 зобов`язався: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Сторонами угоди узгоджено покарання - 1 рік позбавлення волі із звільненням від його відбування, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 475 КПК України, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Передбачене ч. 1 ст. 382 КК України кримінальне правопорушення карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Переконавшись у тому, що обвинувачений повністю розуміє обставини, зазначені у ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; передбачені ст. 476 КПК України наслідки невиконання угоди; наполягає на затвердженні угоди на визначених у ній умовах; виконавши вимоги ч. 6 ст. 474 КПК України; перевіривши угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону в порядку ч. 7 ст. 474 КПК України, узгодженість її з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України; у добровільності укладення угоди сторонами; роз`яснивши обмеження у підставах для оскарження вироку, суд розглянув справу відповідно до положень ст. 474, 475 КПК України.

Визначаючи вид та розмір покарання суд також враховує конструктивну процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування і в суді, сприяння кримінальному провадженню, його визнавальні показання також покладені в основу обвинувачення, вчинене є нетяжким злочином, його діями майнової/моральної шкоди не завдано.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання необхідно призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі санкції, при застосуванні ст. 75, 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням, також на мінімальний термін, і покладанням обов`язків.
Вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням не несе для обвинуваченого позитивних наслідків у майбутньому, оскільки він буде особою, яка матиме судимість із певними юридичними наслідками, при цьому відповідно до вимог ст. 76 КК має виконувати покладені на нього обов`язки, тобто перебувати під тягарем кримінальної відповідальності за їх невиконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-378, 468-476 КПК України,

у х в а л и в:

1)Затвердити угоду між прокурором та ОСОБА_4 про визнання винуватості від 13.03.2026.

2)ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, призначити йому покарання - 1 рік позбавлення волі.

3)На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

4)У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

5)Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 16.03.2026.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений має право подати клопотання про помилування, ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. 

Суддя ОСОБА_1