ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2684/25 (904/6659/25)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примака С.А. за участю секретаря судового засідання Скорик Н.О.

за позовом  ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг 
до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг 
про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання 
межах справи №904/2684/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК", м.Київ 
до боржника Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області
про визнання банкрутом

Представники:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: не з`явився.

РУХ СПРАВИ
25.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання у сумі 520 000,00 грн..
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.11.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мартинюку С.В. в межах справи про банкрутство №904/2684/25 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №904/2684/25 (904/6659/25).
Ухвалою господарського суду від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Згідно Розпорядження № 4 від 05.01.2026 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" призначено повторний автоматизований розподіл справи з огляду на те, що суддю Мартинюка С.В. відраховано зі штату.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 справу № 904/2684/25 (904/6659/25) передано на розгляд судді Примака С.А.
Ухвалою господарського суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.04.2026.
08.04.2026 до суду через "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.
09.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі, з рахування поданого клопотання відповідача про витребування доказів. Разом з поданими письмовий поясненнями представником позивача долучено до матеріалів справи, відповідні письмові докази.
16.04.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарським процесуальним кодексом України.
З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Враховуючи вказане, ухвала суду від 19.01.2026 була направлена відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 19.01.2026 вважається врученою відповідачу 22.01.2026, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
Так, ухвалою суду від 19.01.2026, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем (22.01.2026), граничним строком, з урахуванням частин 1, 2, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, для подання відзиву на позовну заяву було 06.02.2026.
Отже, станом на 02.04.2026 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.
Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи всі учасники справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.04.2026 прийнято рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція позивача
Позивач працював на підприємстві відповідача, де під час виконання трудових обов`язків отримав професійні захворювання, що призвели до втрати працездатності в розмірі 65%.
Також позивач зазначає, що у зв`язку з захворюванням у нього змінився спосіб і якість життя, він постійно відчуває виражену задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, кашель з виділенням невеликої кількості харкотиння, важкість та біль у грудній клітці, напади утрудненого дихання, загальну слабкість, швидку втому, біль в області серця та за грудиною. головний біль, запаморочення, періодичне підвищення артеріального тиску, біль і а обмеження рухів у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, терпкість, мерзлякуватість кінцівок, періодичний біль в епігастральній області. Такий етан не дає позивачу можливості спокійно спати, займатися фізичною роботою, відчувати повний смак життя, що негативно впливає на його психоемоційний етап. Все це постійно і негативно позначається на його душевному та фізичному стані.
Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів та кашлю, що спричиняє дискомфорт та задуху, навіть незначні фізичні навантаження не дають йому вільно дихати. У зв`язку з чим позивач з вернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

Позиція відповідача
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі
Предметом доказування по даній справі є встановлення факту порушення прав позивача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяними стражданнями, а також розміру цих страждань.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Позивач здійснює трудову діяльність на підприємстві відповідача, що підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.07.1984. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання.
Відповідно до акту №02 від 15.02.2007 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, затвердженого головним лікарем Саксаганської райСЕС ОСОБА_2 02.03.2007 встановлено, що хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: працюючи на шахті "Родіна" ВАТ "Криворіжзалізрудком" поверховим газоелектрозварювальником з 02.04.2001 по цей час (5р. 10 міс.), ОСОБА_1 , згідно з професійними обов`язками, 80% робочої зміни виконує роботи за допомогою ручної електродугової та газової зварки з усіх положень зварного шву апаратів, вузлів, конструкцій і трубопроводів з вуглечних та конструкційних сталей, кольорових металів та ін. У зв`язку з відсутністю постійного фіксованого робочого місця, що не дозволяє обладнання технічної інструкції, а також з тим, що були випадки порушення нормативного провітрювання приміщень, де велися ці роботи і концентрації металевого пилу і токсичних хімічних речовин, які виділяються під час проведення зварювальних та різальних робіт за допомогою єлектродугової зварки у повітрі робочої зони, перевищували ГДК.
Доставка газоелектрозварювального устаткування, балонів, інструментів матеріалів, запчастин до місця проведення робіт з причин недосконалості технологічного процесу здійснювалась вручну, що пов`язано з важкістю праці, яка перевищує гранично-допустимі норми (ГДН). Внаслідок обмеженості робочого простору виконувані роботи характеризувалися ширшою робочою позою.
Згідно з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці, підготовленою Саксаганською райСЄС від 06.10.2005, №2/2-1628, працюючи поверховим газоелєктрозварювальником у ремонтно-механічних цехах: РУ ім. Дзержинского ВО "Кривбасруда" з 30.07.1984 по 19.11.1984 та з 19.12.1984 по 30.04.1985 (8 міс.); шахти "Саксагань" ВО "Кривбасруда" (з 01.08.1995 - ДП шахта "Саксагань" Мінпрома України) з 20.07.1987 по 12.05.1996, (8 р., 10 міс) та шахти "Гігант" ВО '"Кривбасруда" (з 07.10.1997 ШУ "Родіна" ВО "Кривбасруда") з 10.04.1997 по 02.04.2001 - (4 р.) – ОСОБА_1 виконував аналогічні роботи, що і на шахті "Родіна", які характеризувалися впливом таких же шкідливих виробничих факторів.
Спецодягом, спецвзуттям та іншими ЗІЗ забезпечувався відповідно до галузевих норм (пункт 16 акту).
Загальний стаж роботи позивача 24 роки, за професією 19 років 4 місяці, у цеху 5 років 10 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів 19 років 4 місяці (пункт 12 акту).
Згідно з пунктом 14 акту діагноз: 
1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пилотоксичний бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН – першого-другого ст. J 68.4.
2. Радикулопатія попереково-крижова з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. М 54.1.
Супутній діагноз - відсутній.
Вказаний діагноз та наявність професійного захворювання також підтверджується наявним в матеріалах справи медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 15.01.2019, протокол №83 Державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини. 
Відповідно до п. 17 акту встановлено, що причинами професійного захворювання є:
1. Тривалий стаж роботи в умовах впливу запиленості повітря робочої зони металевим пилом і токсичними хімічними речовинами, концентрація яких перевищували ГДК та важкості праці, що перевищувала ГДН (19 р. 4 міс):
1. 1. Запиленість повітря робочої зони:
- пил металева – 7,1 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3;
Токсичні речовини:
- марганець у зварювальному аерозолі - 0,62 мг/м3 при ГДК 0,2 мг/м3;
- залізо у зварювальному аерозолі- 7,8 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3;
1. 2. Рівень фізичного перевантаження:
- маса вантажу, що підіймалася та переміщувалася - 75 кг при ГДН 30 кг;
- час перебування у нахиленому положенні до 30 градусів - 41% робочої зміни при допустимому - 25%;
- робоча поза за зміну - вимушена - 30% при нормативі не допускається;
- накиди тулуба – вимушені, більше 30 градусів - 146 раз за зміну при допустимих до 100 разів.
Важкість праці відноситься до III класу 3 ступеню шкідливості.
Також відповідно до пункту 13 даного акту, вказано висновок про наявність шкідливих умов праці: умови та характер праці поверхового газоелектрозварювальника належать до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості (атестації робочого місця у 2005 році).
Пунктом 19 акту зазначено осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: адміністрації РУ ім. Дзержинського ВО "Кривбасруда", шахти "Саксагань" ВО "Кривбасруда", ШУ "Родина" ВО "Кривбасруда" та шахти "Родіна" ВАТ "Криворіжзалізрудком". Порушення ст. 19 ЗУ "Про охорону праці".
Відповідно до довідки серії 12 ААА №054396 від 07.03.2019 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотка, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги позивачу за наслідками повторного огляду встановлено третю групу інвалідності та відсоток втрати професійної працездатності 65% (35%-ХОЛЗ, 30%-радикулопоатія) з 25.02.2019 безстроково.
Також згідно довідки серії 12 ААБ № 017104 від 07.03.2019 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено третю групу інвалідності з 25.02.2019 безстроково. Причина інвалідності професійне захворювання.
На підтвердження погіршення стану здоров`я та проходження медичного лікування, позивачем долучено до матеріалів справи індивідуальну програму реабілітації інваліда, виписки з медичної карти, виписні епікризи, консультативний висновок та виписки з історії хвороби.
Також позивач зазначає, що у зв`язку з захворюванням у нього змінився спосіб і якість життя, він постійно відчуває виражену задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, кашель з виділенням невеликої кількості харкотиння, важкість та біль у грудній клітці, напади утрудненого дихання, загальну слабкість, швидку втому, біль в області серця та за грудиною. головний біль, запаморочення, періодичне підвищення артеріального тиску, біль і а обмеження рухів у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, терпкість, мерзлякуватість кінцівок, періодичний біль в епігастральній області. Такий етан не дає позивачу можливості спокійно спати, займатися фізичною роботою, відчувати повний смак життя, що негативно впливає на його психоемоційний етап. Все це постійно і негативно позначається на його душевному та фізичному стані. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів та кашлю, що спричиняє дискомфорт та задуху, навіть незначні фізичні навантаження не дають йому вільно дихати. У зв`язку з чим позивач з вернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ
Щодо моральної шкоди
Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч. 2 ст.153 Кодекс законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно статті 153 Кодекс законів про працю України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
У відповідності зі ст.237-1 Кодекс законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Наявність вини у даному випадку для відповідальності відповідача за законом не вимагається, оскільки за п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Ушкодження здоров`я, заподіяне позивачу під час виконання трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які полягають у перенесенні фізичного болю, в суттєвому порушенні функцій організму, обмеженні можливості вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, постійному перенесенні страждань у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, отримання лікування.
Зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, яке призвело до втрати позивачем професійної працездатності та встановлення інвалідності, що підтверджується наявними матеріалами справи, у зв`язку з чим господарський суд приходить до висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях (Шевченко проти України, Харук та інші проти України, Скордіно проти Італії) і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди господарський суд враховує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
Суд також бере до уваги істотність вимушених негативних змін у житті позивача, тривалість його роботи у шкідливих умовах праці, а також характер і наслідки заподіяного ушкодження здоров`я.
Слід також зазначити, що відповідно поданого клопотання про витребування доказів, відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на відсутність у матеріалах справи належних доказів, які підтверджують момент виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди, зокрема первинної довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення стійкої втрати професійної працездатності. 
Згідно наданих додаткових пояснень у справі, представник позивача зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з моменту первинного встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що мало місце 29.03.2007, та підтверджується відповідними довідками МСЕК, наданими до суду. 
Отже, оскільки первинне встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності відбулося 29.03.2007, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК до довідки ДНА-02 № 017191 від 29.03.2007, тобто після внесення змін до законодавства, якими виключено обов`язок Фонду соціального страхування щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що обов`язок з її відшкодування покладається на роботодавця. 
Оцінивши наведені обставини у сукупності та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у вигляді одноразового грошового відшкодування в сумі 520 000,00 грн, що є співмірним заподіяній позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.
З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо оподаткування суми моральної шкоди
Господарський суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі №235/3143/24 (провадження № 61-14246св24) вказав, що обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Необґрунтованим є вирішення судами у цій цивільній (господарській) справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми "без утримання податків та інших обов`язкових платежів".

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;
В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн.
Отже, за подання даних позовних вимог, належний розмір судового збору складає 7 800,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь державного бюджету несплачений судовий збір у розмірі 7 800,00 грн.

Керуючись ст. ст. 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 520 000,00 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 7 800,00 грн - судового збору. 

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 16.04.2026.

Суддя С.А. Примак