ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/94/26
23 березня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління соціального захисту населення Тернопільської районної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління соціального захисту населення Тернопільської районної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 зі своїм сином є внутрішньо переміщеними особами. Станом на даний момент проживають в с. Кровинка, Тернопільського району, Тернопільської області. З 24.01.2025 отримали статус внутрішньо переміщених осіб, що дає право на отримання допомоги на проживання ВПО. У період з 01.01.2025-30.06.2025 року розмір вищезазначеної допомоги становить 5 000 грн. ( це допомога на проживання позивачки та її сина з інвалідністю ОСОБА_2 ).
Починаючи з липня 2025 року ОСОБА_1 допомогу на проживання ВПО не отримує із незрозумілих причин.
Зі слів позивачки, у відділі обслуговування громадян в м. Теребовля Тернопільської області зазначають, що соціальна допомога призначена, проте у зв`язку із проблемою зі статусом ВПО виплата блокується.
Представник позивача із адвокатським запитом звернулася до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області для з`ясування даного питання. У відповідь № 01-16/1724 від 15.12.2025 отримала, що проблем із статусом ОСОБА_1 не має. Починаючи з 24.01.2025 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. ОСОБА_1 взято на облік згідно Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 р. № 509.
В подальшому позивач звернулася до Головного Пенсійного фонду України в Тернопільській області для з`ясування причин невиплати.
Відповіддю від 22.12.2025 № 1900-0309-8/59179 вказано, що згідно інформації Єдина інформаційна система соціальної сфери (ЄІССС) заявниця є отримувачем допомоги на проживання ВПО з 01.09.2023.
ОСОБА_1 допомогу на проживання внутрішньо переміщених осіб на призначено, однак щомісячним масовим перерахунком по обробці перевірки Мінсоцполітики припинено виплату у зв`язку із виключенням Територіальної громади з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 14.01.2026 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.
Ухвалою суду від 22.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Представником третьої особи 04.02.2026 надіслано через систему "Електронний суд" пояснення щодо даної справи.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 18.02.2026. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. 
Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 №695 «Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України», від 23.06.2025 року №766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплат деяких державних допомог» та від 25.06.2025 №765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України», з 01 липня 2025 року функції з призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій та, компенсацій здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Механізм надання Допомоги визначено Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 (зі змінами) (далі - Порядок №332).
Відповідно до пункту 5 Порядку №332 Допомога призначається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися (повторно перемістилися) з 01 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку (далі - Перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, або особам у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання), що підтверджено документально.
Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено аналіз електронної особової справи ОСОБА_1 та з`ясовано наступне.
Згідно з інформацією з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (ЄІССС) ОСОБА_1 є отримувачем допомоги на проживання ВПО з 01.09.2023.
ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 (2019 р. н.) перемістилися з с-ща Лазурного Скадовського району Херсонської області та повторно стали на облік внутрішньо переміщених осіб 24 січня 2025 року в Тернопільській області.
В УСЗН Тернопільської РДА зареєстровано звернення ОСОБА_1 від 24.01.2025, за результатами розгляду якого призначено ОСОБА_1 на період з 01.01.2025 по 30.06.2025 допомогу на проживання ВПО у розмірі 5000,00 грн.
Масовим перерахунком по обробці результатів перевірки Мінсоцполітики ОСОБА_1 автоматично припинено 10.03.2025, 21.03.2025, 10.04.2025, 09.05.2025, 21.05.2025, 03.06.2025 року виплату допомоги у зв`язку із виключенням Територіальних громад з Переліку Територіальних громад, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією.
Справу щоразу було поновлено 11.03.2025, 01.04.2025, 11.04.2025, 12.05.2025, 11.06.2025.
Відповідно до заяви від 18.07.2025 ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу на проживання внутрішньо переміщених осіб на період з 01.07.2025 по 31.12.2025 в сумі 5000,00 грн.
Однак, щомісячним масовим перерахунком по обробці перевірки Мінсоцполітики припинено виплату у зв`язку із виключенням Територіальної громади з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією.
Справу було переглянуто повторно 18.07.2025, 22.07.2025, 08.09.2025, 27.10.2025, 24.11.2025, 16.12.2025, проте щоразу масовим перерахунком справа блокувалася по вищезазначеній причині.
ОСОБА_1 , яка зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати допомоги на проживання ВПО, було повідомлено листом від 01.10.2025 №6660-6973/Х-02/8-1900/25 про причини невиплати допомоги, та рекомендовано звернутися в органи соціального захисту для поновлення/актуалізації довідки ВПО (невідповідні адреси КАТОТТГ) та включення адреси місця реєстрації до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (зі змінами), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.
Станом на 16.12.2025 ОСОБА_1 не було актуалізовано/не поновлено довідку ВПО, що унеможливлює процес перегляду та перепризначення допомоги на проживання ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі.
Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., інфляційного збільшення у розмірі 360,45 грн. та 3% річних у розмірі 453,70 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.
Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
У відповіді на відзив позивачем викладені доводи, які за своєю суттю аналогічні мотивам, викладеним у позовній заяві.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 зі своїм сином є внутрішньо переміщеними особами. Станом на даний момент проживають в с. Кровинка, Тернопільського району, Тернопільської області. З 24.01.2025 отримали статус внутрішньо переміщених осіб, що дає право на отримання допомоги на проживання ВПО. У період з 01.01.2025-30.06.2025 року розмір вищезазначеної допомоги становить 5 000 грн. (це допомога на проживання позивачки та її сина з інвалідністю ОСОБА_2 ). Адже відповідно до п. 3 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого Постановою КМУ від 20 березня 2022 р. № 332 (далі - Порядок №332), з 1 листопада 2023 року допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
З 01 липня 2025 року функції з призначення та виплати державних соціальних допомог здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Починаючи з липня 2025 року ОСОБА_1 допомогу на проживання ВПО не отримує із незрозумілих причин.
Зі слів позивачки, у відділі обслуговування громадян в м. Теребовля Тернопільської області зазначають, що соціальна допомога призначена, проте у зв`язку із проблемою зі статусом ВПО виплата блокується.
Представник позивача із адвокатським запитом звернулася до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області для з`ясування даного питання. У відповідь № 01-16/1724 від 15.12.2025 отримала, що проблем із статусом ОСОБА_1 не має. Починаючи з 24.01.2025 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. ОСОБА_1 взято на облік згідно Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 р. № 509.
В подальшому позивач звернулася до Головного Пенсійного фонду України в Тернопільській області для з`ясування причин невиплати.
Відповіддю від 22.12.2025 р. № 1900-0309-8/59179 вказано, що згідно інформації Єдина інформаційна система соціальної сфери (ЄІССС) заявниця є отримувачем допомоги на проживання ВПО з 01.09.2023.
Зареєстровано звернення 24.01.2025 в УСЗН Тернопільської РДА, призначено на період 01.01.2025-30.06.2025 у розмірі 5000,00 грн. Масовим перерахунком по обробці результатів перевірки Мінсоцполітики заявниці автоматично припинено 10.03.2025, 21.03.2025, 10.04.2025, 09.05.2025, 21.05.2025, 23.06.2025 року виплату допомоги у зв`язку із виключенням Територіальних громад з Переліку Територіальних громад, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією. Справу щоразу поновлено 11.03.2025, 01.04.2025, 11.04.2025, 12.05.2025, 11.06.2025.
Згідно поданого звернення від 18.07.2025 в ГУ ПФУ у Тернопільської області, ОСОБА_1 допомогу на проживання внутрішньо переміщених осіб на період з 01.07.2025 по 31.12.2025 призначено, однак щомісячним масовим перерахунком по обробці перевірки Мінсоцполітики припинено виплату у зв`язку із виключенням Територіальної громади з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією. Справу було переглянуто повторно 18.07.2025, 22.07.2025, 08.09.2025, 27.10.2025, 24.11.2025, 16.12.2025, проте, щоразу масовим перерахунком справа блокується по вище зазначеній причині.
Повторно Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області рекомендовано звернутися в органи соціального захисту для поновлення/ актуалізації довідки ВПО (невідповідні адреси КАТОТТГ) та включення адреси місця реєстрації до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (зі змінами), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.
Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного. 
Відповідно до 1 липня 2025 року в Україні стартував новий етап реформування системи соціального захисту. Згідно з постановами Кабінету Міністрів України №695, №765 та №766, Пенсійний фонд України взяв на себе функції з призначення та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до п.7. Постанови КМУ від 25 червня 2025 р. № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України», Пенсійному фонду України необхідно:
1) забезпечити з 1 липня 2025 р. призначення та виплату державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно з переліком, затвердженим цією постановою ( відповідно до переліку, який додається до даної постанови - однією із видом соціальної допомоги є допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам);
2) забезпечити протягом трьох місяців починаючи з 1 липня 2025 р. продовження виплати державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій, які до 30 червня 2025 р. здійснювались структурними підрозділами, на підставі електронних списків отримувачів станом на 1 липня 2025 р., за винятком отримувачів, стосовно яких наявна інформація про обставини, що є підставою для припинення або зупинення виплат, або у яких закінчився строк призначення державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно із законодавством;
7) забезпечити до 1 липня 2025 р. технічну можливість реалізації положень щодо призначення, нарахування, виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій.
Окрім того позивачка письмово подала заяву із усіма необхідними документами, які підтверджують право на отримання допомоги на проживання ВПО.
У відповіді від 07.11.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вказано, що у відповідності до заяви від 18.07.2025 позивачці призначено державну соціальну допомогу на проживання внутрішньо переміщених осіб на період з 01.07.2025 по 31.12.2025 в сумі 5000 грн. І зазначено, що нараховану соціальну допомогу буде виплачено у ближчий виплатний період.
У відповіді на звернення позивачки до Мінсополітики від 08.12.2025 р. зазначено, що згідно з відомостями, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, Ви разом з сином ОСОБА_4 (2019 р. н.) перемістилися з с-ще Лазурного Скадовського району Херсонської області та повторно стали на облік внутрішньо переміщених осіб 24 січня 2025 року в Тернопільській області. Варто зазначити, що с-ще Лазурне Скадовського району Херсонської області входить до Переліку територій. За інформацією, що міститься в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери, Допомогу було призначено, нараховано та виплачено за період з січня по березень 2025 року, та з травня по серпень 2025 року у розмірі 5 000 грн щомісяця.
Тобто, з усіх зазначених відповідей на численні звернення позивачки вказано, що соціальна допомога призначена та підстав для відмови у її виплаті не має. Проте з незрозумілих причин виплати позивачка не отримує.
Позивачка має право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи щодо своєї сім`ї.
Адже відповідно до Постанови КМУ від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», ОСОБА_1 та її син отримали довідки внутрішньо переміщених осіб та їх відомості занесені до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. 
Згідно п. 5 Порядку №332, допомога призначається внутрішньо переміщеним особам які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 та її син перемістилися з с-ще Лазурного Скадовського району Херсонської області. Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, весь Скадовський район є Тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 24.02.2022 по даний час. Тому с-ще Лазурного Скадовського району Херсонської області відноситься до переліку територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій. З початку повномасштабного вторгнення весь Скадовський район, де і знаходиться с-ще Лазурне, перебуває в окупації, і по даний момент свій статус не змінювало. Тому невіднесення місця реєстрації позивачки до переліку території є неможливим.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 стала на облік як внутрішньо переміщена особа з 24.01.2025 року і по липень 2025 року отримувала допомогу на проживання у розмірі 5 000 грн щомісяця. Позивачка не вчиняла жодних дій, передбачених п.п. 6,7,7-1 Порядку №332, які б стали причиною для припинення надання допомоги на проживання ВПО.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вбачається бездіяльність. Адже право на допомогу на проживання ВПО позивачка має, проте фактично її не отримує. А Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в частині невиплати призначеної соціальної допомоги позивачу діяло протиправно.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн., інфляційне збільшення в розмірі 360,45 грн. та 3% річних в розмірі 453,70 грн., то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.
Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди органом державної влади, необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення. (постанова Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 804/2252/14).
У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).
У постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц Верховний Суд вказав, що моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.
Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 25.04.2019 в справі № 818/1429/17, від 27.06.2019 у справі № 825/1030/17, від 28.02.2020 у справі № 804/2593/17, від 18.02.2021 у справі № 420/7423/19 та від 25.03.2021 у справі № 520/4577/19, вказував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.
В постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17 Верховний Суд вказав, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у питаннях відшкодування моральної шкоди також наведена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 280/5216/19, від 07.03.2023 у справі № 280/1530/20, та від 02.04.2024 у справі № 520/7071/21.
Верховний Суд у постанові від 02.04.2024 у справі № 520/7071/21, встановив, що позивач не надав доказів того, що негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою, тому підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.
Крім того, статтями 71, 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.
Кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.
За приписами ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 вищезазначеного Закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі статтею 3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно з підпунктами 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Пункт 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат передбачає, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Відповідно до пункту 4 вищезазначеного Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Згідно з пунктом 5 цього Порядку, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року у справі № 134/87/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №140/1547/19.
Оскільки, виплата позивачу допомоги на проживання внутрішньо переміщених осіб не проводилася, відсутні підстави для нарахування та виплати інфляційного збільшення у розмірі 360,45 грн. та 3% річних у розмірі 453,70 грн.
З огляду на наведене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Відтак в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач частково виконав процесуальний обов`язок доказування своєї позиції та частково довів правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача частково відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі за період з 01.07.2025 по теперішній час.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі за період з 01.07.2025 по теперішній час в розмірі 5 000 грн. щомісячно.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769); 
третя особа:
- Управління соціального захисту населення Тернопільської районної військової адміністрації (місцезнаходження/місце проживання: вул. Кривоноса, 10,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46015 код ЄДРПОУ/РНОКПП 03195518) .
Головуючий суддя Подлісна І.М.