МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 р.  	№ 400/3366/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – Відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з вимогами про:
- визнання протиправними дії щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації;
- зобов`язання виключити ОСОБА_1 з військового обліку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2016 року Позивача за рішенням військово-лікарської комісії визнано непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку за ст. 41 «а» згідно Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402. Однак 23.12.2024 р. представниками Відповідача 1 Позивачу було вручено повістку з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; вилучено військовий квиток та вручено лист-інформацію про сплату адмінштрафу в розмірі 17000 грн. Позивач не отримав відповідь від Відповідача 1 на заяву про виключення його з реєстру обліку військовозобов`язаних. Дії відповідачів Позивач вважає протиправними та такими, що не ґрунтується на вимогах законодавства.
Ухвалою від 11.04.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (головуючий суддя Устинов І.А.).
24.04.2025 р. Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач 1 вказує, що відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про проходження Позивачем медичного огляду дані за вказаний період відсутні, та в обліковій картці до військового квитка НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 відмітки про проходження ВЛК 01.02.2016 року також відсутні. Позивачем жодним чином не дотримано порядку виключення його з військового обліку, що в свою чергу виключає факт вчинення Відповідачами будь-яких протиправних дій стосовно Позивача.
01.05.2025 р. Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та зазначає, що Позивач не надав підтвердження, що в Єдиному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервісті «Оберіг» була наявна інформація щодо виключення із військового обліку позивача.
Відповідно до наказу голови суду від 08.07.2025 року № 85-к суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду у зв`язку із звільненням його у відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 року № 1419/15-25.
23.07.2025 року було здійснено повторний автоматичний розподіл справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, головуючим у справі визначено суддю Лісовську Н.В.
Ухвалою суду від 24.07.2025 р. судом прийнято справу № 400/3366/25 до свого провадження та визначено розгляд справи почати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами.
Позивач стверджує, що 01.02.2016 року BJIK визнало його непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку за ст. 41 «а» згідно Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.
Відповідно до відомостей військового квитка Позивача серії НОМЕР_1 від 06.06.1996 р., 01.02.2016 р. за рішенням комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 Позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 41 «а» згідно Розкладу хвороб відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.
23.12.2024 р. представниками Відповідача 1 Позивачу була вручена повістка №665-К/м, відповідно до якої Позивачу належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Казанка) 24.12.2024 р. о 08:00 год. з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
24.12.2024 р. Позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_8 заяву, у якій просив виключити його з реєстру обліку військовозобов`язаних та повернути військовий квиток.
Відповіді на вказану заяву Позивач не отримав.
24.01.2025 р. Позивач подав до Відповідача 1 заяву про виключення з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру.
За вих.№11/1313 від 06.02.2025 р. Відповідачем 1 на адресу Позивача було направлено відповідь на вказану заяву від 24.01.2025 р.
Позивач стверджує , що відповіді на заяву від 24.01.2025 р. не отримав.
Вважаючи дії відповідачів протиправними, Позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває на момент розгляду цієї справи.
Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану».
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ) постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено та триває мобілізація. 
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №3543-XII:
мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону №3543-ХІІ, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (ч. 5 ст. 22 Закону №3543-ХІІ).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-XII, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;
призовники - особи, приписані до призовних дільниць;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
У відповідності до ч. 10 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Відповідно до приписів вищевказаної ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII, та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402 в редакції, чинній на час проходження позивачем медичного огляду ВЛК 01.02.2016).
Згідно із п. 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відносини, що стосуються медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період врегульовані главою 3 розділу II Положення №402.
Відповідно до п. 3.3 глави 3 розділу II Положення № 402, особи, визнані непридатними до військової служби, можуть бути повторно оглянуті ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання у разі, коли в результаті обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах раніше встановлений діагноз переглянутий.
Згідно п. 3.8. глави 3 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Повертаючись до матеріалів справи, суд зазначає, що відповідно до відомостей з військового квитка Позивача серії НОМЕР_1 від 06.06.1996 р., 01.02.2016 р. за рішенням комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 Позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 41 «а» згідно Розкладу хвороб відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.
Відповідної довідки ВЛК від 01.02.2016 року Позивачем не надано до суду, а надано лише консультативний висновок невролога від №665 від 26.01.2016 р. та консультативний висновок №665 від 26.01.2016 р., виданий Миколаївською обласною лікарнею.
Тобто, відповідно до даних військового квитка серії НОМЕР_1 від 06.06.1996 р. (стор. 32-33), Позивач є виключеним з військового обліку з 01.02.2016 на підставі рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Зважаючи на викладене, суд зазначає, що Позивач фактично завершив процедуру медичного огляду та визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, після проходження ВЛК 01.02.2016, відповідно до встановленого законодавством порядку, чинного на момент проходження Позивачем ВЛК, відомості про що були внесені до військового квитка Позивача.
Разом з тим, суд вказує на те, що в подальшому до Положення № 402 вносилися зміни, зокрема, щодо порядку підтвердження непридатності до військової служби.
Відповідно до пункту 3.8. Положення № 402 (у редакції, чинній на час звернення Позивача до Відповідача 1 з заявою від 24.01.2025 про виключення з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру), під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
Тобто, згідно чинної на час звернення Позивача до Відповідача 1 з заявою виключення з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру редакції Положення № 402, для підтвердження непридатності до військової служби необхідно надати, зокрема, свідоцтво про хворобу відповідно до додатку № 11 до цього Положення.
Відомостей щодо отримання Позивачем та надання до Відповідача 1 свідоцтва про хворобу про непридатність до військової служби, оформленого відповідно до Положення № 402, матеріали справи не містять.
Разом з тим, суд зазначає, що на час визнання Позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та внесення відповідних відомостей до військового квитка позивача, Положення № 402 не містило обов`язку щодо отримання свідоцтва про хворобу для підтвердження непридатності до військової служби.
При цьому, відомостей про поновлення Позивача на військовому обліку та відповідних підстав для поновлення Позивача на військовому обліку матеріали справи також не містять.
Згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву, Відповідач 1 зазначив про відсутність копії довідки ВЛК Позивач (додаток 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року в редакції від 01.12.2015 року), а також відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про проходження Позивачем медичного огляду дані за вказаний період відсутні.
Отже, суд, враховуючи наявні в матеріалах справи документи та повідомлені сторонами відомості, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не розглянув належним чином заяву ОСОБА_1 від 24.01.2025 р. про виключення з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру.
За викладених обставин, суд приймає до уваги доводи Позивача про допущення відповідачами протиправних дій.
Вирішуючи питання про відновлення порушеного права Позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Саме Відповідач 1 наділений відповідними повноваженнями щодо розгляду заяви Позивача та прийняття відповідного рішення щодо перевірки відомостей, виключення з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру.
Діючим законодавством не визначено чіткі умови для прийняття відповідного рішення відповідачем за наслідками розгляду відповідної заяви позивача, а тому суд не може підміняти територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, уповноважений на здійснення відповідних дій щодо перевірки наведених у заяві відомостей та внесення відповідних змін до електронного реєстру та військово-облікового документу або відмовити у внесенні таких змін.
За вказаних обставин, оскільки судом встановлено, що Відповідачем 1 не було належним чином розглянуто заяву Позивача від 24.01.2025 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.01.2025 про виключення його з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_9 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2025 про виключення його з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених по справі обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача підлягає 605,60 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.01.2025 про виключення його з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) від 24.01.2025 про виключення його з військового обліку та внесення запису про виключення з військового обліку до відповідного Реєстру.
4. В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн. 60 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.02.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська