ЄУН 193/8/26
Провадження 2/193/201/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

17 березня 2026 року       сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді -   Кравченко Н.О.,
при секретарі -   Ратушної В.В.,
за участю представника позивача -адвоката  Мартинової Н.Ю.,
відповідача    ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща.Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача -адвоката Мартинової Наталії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -
В С Т А Н О В И В:
02.01.2026 року представник позивача Н.Мартинова звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30006,38 грн, моральної шкоди в розмірі 20000 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.09.2025 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Opel Astra, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача ОСОБА_2 . Постановою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вчасно повідомив про ДТП ПрАТ «СК «ВУСО», в якій на час ДТП був застрахований транспортний засіб Opel Astra, н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчої експертизи від 07.11.2025 вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля складає 201292,38 грн., вартість аварійно пошкодженого тз - 11286 , 00 грн. 11.11.2025 року позивач подав заявку на страхове відшкодування , згідно договору страхування. ПрАТ «СК «ВУСО» 10.12.2025 року здійснило відшкодування в розмірі 160000 грн. та 8092 грн - вартість евакуатора. Відшкодування моральної шкоди договором не передбачено. У зв`язку із ДТП позивач зазнав негативні переживання та тривогу через пошкодження його автомобіля, що потягло порушення звичайного способу життя, зокрема вплинуло на мобільність позивача, якому довелося користуватися громадським та комунальним транспортними засобами. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20000 грн.
Ухвалою судді від 06.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, прохала їх задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, прохав відмовити. Пояснив, що позивач також був винний у ДТП, прохав відмовити в задоволенні позову, вважав завищеною суму визначену на правничу допомогу та моральну шкоду.
Заслухавши представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 10).
Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області встановлено, що 15 жовтня 2025 року (а.с.11) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 850 грн..
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Opel Astra, н.з. НОМЕР_1 була забезпечена Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,укладеним між ПрАТ «СК«ВУСО» та ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням ПрАТ «СК«ВУСО» від 10.12.2025 року та повідомленням за Полісом № 230344917 від 25.06.2025 року. (а.с.45,46) . Копія полісу суду не надана.
Згідно заяви, 12.11.2025 року ОСОБА_2 в особі адвоката звернувся до ПрАТ «СК«ВУСО» про виплату страхового відшкодування (а.с.13-14)
Згідно копії рішення та скріншоту, ПрАТ «СК«ВУСО» 10.12.2025 року прийняло рішення та здійснило зарахування грошових коштів на користь ОСОБА_2 в розмірі 168092,38 грн., з яких 160000,00 грн - вартість матеріальної шкоди в межах договору страхування, 8092, 00 грн. - вартість евакуаційних робіт. (а.с.46)
Відповідно до Висновку судового експерта ОСОБА_3 № 05-10.25 від 07.11.2025, складеного за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 , в цінах на дату оцінки (07.11.2025), унаслідок ДТП, яка сталася 19.09.2025 року, складає 201292,38 грн., вартість пошкодженого автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 складає 11286,00 грн. (а.с. 16-44).
При цьому, вартість матеріального збитку експертом визначена як сума ринкової вартості КТЗ , оскільки вартість відновлювального ремонту складає 1 452 730 грн., що є більшою за ринкову вартість автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 ( дослідження по пункту 2.6).
Вказаний Висновок експерта виготовлений відповідно до вимог ст.106 ЦПК України для подання до суду. Судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність. Усі учасники справи не оспорювали цей висновок і не заперечували проти визначених експертом вартостей майна. Контррозрахунок не наданий.
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «ВУСО» виконало свої зобов`язання за Договором обов`язкового страхування і виплатило позивачу ОСОБА_2 вартість матеріального збитку у загальній сумі 168 092,38 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача різницю між вартістю матеріального збитку (201292,38 грн) та виплаченої суми відшкодування (160000,00грн), а також залишкової вартості автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 (11286,00 грн) , що дорівнює 30006,38 грн.
Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. 
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 8 ЗУ «Про страхування» зазначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який діяв станом на дату ДТП, встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Аналогічні по суті висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18.
Крім того, згідно позиції Верховного Суду, зробленої у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 зазначено, що відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Розглядаючи спір за аналогічних обставин предмету та підстав позову, Верховний Суд у справі № 755/7666/19 задовольнив позовні вимоги позивача та визнав, що винна особа повинна сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. При цьому, суд касаційної інстанції визнав, що таке відшкодування повинне бути виплачене безумовно, без встановлення доведення факту ремонту автомобіля, оскільки судом зазначено, що відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача в матеріалах справи відсутнє, однак він має право на відшкодування збитків, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно висновку ВС 04.12.2019 року у справі 359/2309/17, суд дійшов висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завдану йому майнової шкоди. Також зазначено, що якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру шкоди не вистачає на повного відшкодування, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоди в загальному порядку. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що з особи, винної у ДТП, відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між встановленим розміром матеріальної шкоди та здійсненими виплатами, а також за вирахуванням вартості транспортного засобу. 
Як вбачається з висновку судового експерта № 05-10.25 від 07.11.2025 вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 , складає 201292,38 грн., вартість пошкодженого автомобіля Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 складає 11286,00 грн. отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути 201292,38 грн. - 160000,00грн. - 11286,00 грн.=30006,38 грн.
Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 суд виходить з наступного.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Відповідно до п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому, обов`язковою умовою для можливості відшкодування моральної шкоди судом має бути доведення у належний процесуальний спосіб фактів настання такої шкоди, протиправності дій, що призвели до неї, а також наявності між цими фактами причинно-наслідкового зв`язку.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такі правові висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 201/3997/18; від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Судом встановлено, що майно позивача автомобіль Volkswagen Тransporter, н.з. НОМЕР_2 був пошкоджений внаслідок ДТП за участі автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 у зв`язку із чим ОСОБА_2 було завдано незручностей у організації його життя, проте, на думку суду, позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в заявленому розмірі 20 000 грн, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 000 грн, що на переконання суду є достатнім з врахуванням засад розумності, справедливості та співмірності і не призведе до безпідставного збагачення позивача.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 30006,38 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, тим самим частково задовольнивши вимоги позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правничу допомогу, витрати,пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 12 000 грн, за проведення експертизи в сумі 7000 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. 
Позов задоволено частково в розмірі 70%, таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у розмірі 21422,40 грн (12000грн.+7000грн.+2422,40грн.)?70%=14995,68 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву представника позивача Мартинової Наталії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , завдану матеріальну шкоду (залишок по сумі страхового відшкодування) в розмірі 30006 (тридцять тисяч шість) гривень 38 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , судові витрати в розмірі 14995 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 68 копійок. 
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 23 березня 2026 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Мартинова Наталія Юріївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4173 від 26.02.2019 року, видане Радою адвокатів Дніпропетровської області на підставі рішення № 112 від 25.02.2019 року, адреса робочого місця адвоката: 50027, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 35, оф.3, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя: Н.О. Кравченко