КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/20891/25 Головуючий 1-ї інстанції: Вдовиченко О.О.
Провадження № 33/824/5809/2025 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Шимко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шимко Андрія Олександровича на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того просить допитати свідка ОСОБА_2 .
На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що справа була розглянута районним судом з грубим порушенням основних засад судочинства, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. 
Апелянт зазначає, що відповідно до протоколу серії ЕПР 1 №412702 від 05.08.2025 року зазначено, що інкриміноване поліцією правопорушення вчинено 04.08.2025 року о 23 год. 25 хв. Проте, це суперечить відеозапису з бодікамери працівника поліції, де чітко зафіксовано, що вже о 23 год. 31 хв. поліцейський підійшов до автомобіля, в якому перебувала ОСОБА_1 . Враховуючи, що взаємодія з працівником поліції починається о 23 год. 31 хв., це виключає можливість вчинення правопорушення о 23 год. 25 хв. Таким чином, у зазначеному в протоколі час жодних правопорушень не відбувається, що свідчить про внесення до офіційного документа недостовірних відомостей та невиконання поліцейськими обов`язку встановити та зазначити в протоколі відомості, які є об`єктивною стороною правопорушення - час, місце, спосіб вчинення та ін.
Також, перед проведенням огляду на стан сп`яніння, поліцейський не проінформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу.
Крім того, згідно наявного у справі відеозапису видно, що тест на приладі «Драгер» виконується в салоні автомобіля в якому є запах алкоголю пов`язаний з станом сп`яніння пасажира ОСОБА_2 , що ставить під сумнів достовірність отриманого результату через наявність в салоні автомобіля парів алкоголю видихами пасажирів. 
Захисник звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис раптово переривається о 23 год. 39 хв. - за кілька хвилин до складання протоколу і відновлюється лише о 00 год. 16 хв. Під час переривання відеозйомки відбувалися події, які істотно впливають на ситуацію. ОСОБА_1 разом зі свідком ОСОБА_2 підходила до поліцейського, який складав на той час протокол та просила повторно провести огляд на місці зупинки Т3 за допомогою спеціального технічного приладу, оскільки не була згодна з результатами огляду та не була обізнана про свої права та обов`язки. Стверджувала, що не вживала спиртні напої. Дані обставини підтверджуються показами свідка.
Крім того, на фрагменті 00:19:00 - ОСОБА_1 запитала втретє, чи може вона пройти огляд повторно на місці зупинки транспортного засобу, адже була не згодна з результатами огляду з використанням приладу «Драгер», але працівник поліції відмовив, пояснивши це наступним «якщо покаже більшу норму, не зможе списати» та не запропонував направлення до лікаря - нарколога.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповною мірою дослідив обставини справи та не правильно оцінив показання свідка ОСОБА_2 , зазначивши у постанові, що «пояснення свідка чоловіка ОСОБА_1 про те, що його дружина не вживала алкоголь» суд не враховує, оскільки надані зацікавленою у розгляді справи особою». Захисник посилаючись на ст. 251 КУпАП, вважає, що таке формулювання є безпідставним і суперечить вимогам законодавства.
Свідок ОСОБА_2 , як очевидець подій, незалежно від родинних зв`язків, безпосередньо бачив дії працівників поліції та поведінку ОСОБА_1 під час складання протоколу і підтверджує, що його дружина не погоджувалась з результатами огляду та тричі запитувала чи може вона повторно пройти огляд на стан сп`яніння.
Таким чином, захисник вважає, що суд першої інстанції неправильно інтерпретував показання свідка, обмежившись лише фразою «зацікавленість», не надавши належної суттєвої наведеним суттєвим фактам, що підтверджують відсутність згоди водія з результатами огляду на приладі «Драгер» та відсутність складання протоколу в силу вимог ч. 3 ст.266 КУпАП.
Крім того, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом, що доводить як відсутність ознак і стану сп`яніння у ОСОБА_1 , так і про відсутність жодної суспільної небезпеки. Автомобіль не передавався будь-якій іншій особі, не доставлявся на спеціальний майданчик тимчасового зберігання та жодних реальних дій щодо відсторонення водія не вчинено. Після складання протоколу ОСОБА_1 продовжила рух Т3 до місця свого проживання вул. Дніпровська Набережна у м. Києві, що на думку захисника свідчить про формальний характер складених документів та грубе порушення вимог ст. 266 КУпАП.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 серпня 2025 року о 23 годині 25 хвилин у м. Києві по вул. Бродівська, 79А, водій ОСОБА_1 керувала Т3Volvo НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою Alcotest 6820 ARJL-0299, тест 2470, результат позитивний 0,36% проміле, чим порушила п.2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №412702 від 05 серпня 2025 року (а.с.2-3), даними картки обліку адміністративного правопорушення, результатом Alcotest 6820 ARJL-0299 проведеному на місці зупинки, тест 2470 (позитивний 0,36 % проміле), яким підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), відеозаписом з нагрудної бодікамери працівників патрульної поліції, яким підтверджується події зазначені в протоколі (а.с.9).
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, ґрунтуються на довільному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зроблених на підставі належних і допустимих доказів.
Посилання апелянта на розбіжності у часі вчинення адміністративного правопорушення є формальними. Незначні неточності у фіксації часу події, які не впливають на встановлення факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не є істотним порушенням та не тягнуть визнання протоколу недійсним.
Доводи про порушення процедури огляду спростовуються матеріалами справи. Огляд на стан сп`яніння є належним доказом за умови його проведення у порядку, передбаченому ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. спільним наказом МОЗ України та МВС України № 1452 /735 від 09.11.2015 року (надалі - Інструкцією №1452/735), що у даному випадку дотримано. Будь-яких об`єктивних доказів істотних порушень процедури апелянтом не наведено.
Посилання апелянта на можливий вплив алкогольних парів від пасажира є припущеннями. Умовні доводи, які не мають доказового підтвердження, не підтверджені технічними чи експертними даними, не можуть ставити під сумнів результати огляду, отримані із застосуванням сертифікованого спеціального технічного засобу.
Переривання відеофіксації саме по собі не є підставою для визнання доказів недопустимими. Положення КУпАП не встановлюють обов`язку здійснення безперервної відеозйомки процесуальних дій, а тому такі доводи апелянта є безпідставними. Оцінці суду підлягає сукупність наявних у справі доказів, яка у даному випадку є достатньою для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Доводи апелянта про відмову у повторному огляді є необґрунтованими. Як убачається з матеріалів справи, висловлювання ОСОБА_1 щодо бажання пройти повторний огляд мали місце після складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після завершення процедури огляду, що не породжує обов`язку працівників поліції повторно проводити огляд або направляти особу до закладу охорони здоров`я.
Посилання апелянта на неправомірне ігнорування показань свідка є безпідставними. Пояснення близьких родичів особи, яка притягається до відповідальності, підлягають оцінці з урахуванням їх зацікавленості та не мають наперед визначальної сили. Суд першої інстанції правомірно оцінив такі пояснення у сукупності з іншими доказами.
Доводи апелянта про відсутність відсторонення від керування транспортним засобом не впливають на наявність складу адміністративного правопорушення. Можливі порушення у подальших діях працівників поліції не спростовують факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
Висновки суду першої інстанції є вмотивованими, обставини встановлені правильно з урахуванням наявних доказів, яким надано належну оцінку, у зв`язку із чим підстав для закриття провадження у справі не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Шимко Андрія Олександровича - залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева