ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
20 березня 2026 року 	Справа № 280/10259/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ»
до Тернопільської митниці 
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі – позивач, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ») до Тернопільської митниці (далі – відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403070/2025/000360/2 від 11.11.2025.
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що відповідачу, при митному оформлені партії поставки були надані документи, необхідні для митного оформлення товару, що надійшов до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та інших характеристик, передбачених п. 2 та 3 ст. 53 Митного кодексу України. Вказує, що контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Таким чином, вважає, що позивач надав належні, достовірні, допустимі та в своїй сукупності достатні докази відповідачу для підтвердження розрахованої ним митної вартості, інформація, зазначена в них достатня для розрахунку митної вартості. Зазначені відповідачем сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей не обґрунтовані в розумінні вимог ст. 53 Митного кодексу України і подальші дії відповідача, в тому числі витребування додаткових документів, відмова в застосуванні визначеної декларантом митної вартості та винесення рішень про коригування митної вартості є протиправними. Просить позов задовольнити.
02.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
15.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що за результатами застосування автоматизованої системи управління ризиками згенеровано форми митного контролю та визначено перелік необхідних до виконання митних процедур, у тому числі щодо можливого заниження митної вартості товару. За результатами опрацювання інформації яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, виявлено, що в документах поданих до митного оформлення, наявні розбіжності, що вказує на наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі. Враховуючи, що надані документи містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, декларанту була надіслана вимога щодо надання додаткових документів, які зазначені в ст. 53 МК України. Декларантом надано лист № 071102 від 07.11.2025 та повідомлено митний орган про те, що інші додаткові документи надаватися не будуть. Виходячи з вище наведеного, в митного органу виникли сумніви щодо достовірності відомостей, зазначених у товаро-супровідних документах та піддається сумніву їх справжність. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МК України Вважає, що спірне рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим. Просить в задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 18.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
На підставі матеріалів справи, судом встановлено такі обставини.
27.10.2023 між Компанією ZHEJIANG YONGKANG HUABAO ELECTRIC APPLIANCE CO.,LTD (Китай) та ТОВ «Мототехімпорт» (покупець) укладено контракт №HBO/1 (далі Контракт).
Згідно п.1.1 Контракту продавець продає, а покупець купує товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною Контракту.
На виконання вимог вищезазначеного контракту, з урахуванням Специфікації № 2025-8 від 18.06.2025, рахунку-фактури (Інвойсу) № HBO2025-8A від 25.07.2025, було здійснено поставку товарів (Квадроцикли SP200-5, 42 шт.) на загальну суму 12 600,00 дол. США.
Для здійснення митного оформлення товару, декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) № 25UA403070009718U5 від 28.10.2025, в якій заявлено до митного оформлення такі товари:
Товар № 1 «Транспортний засіб, квадроцикл, новий, 42 шт., марка SPARK, модель SP200-5, робочий об`єм циліндра 177,0 см3 (усього 7 434,00 см3), бензиновий, з передачею заднього ходу, потужність 7,3 кВт, екологічна норма ЄВРО5, номер двигуна - немає даних, номери шасі/заводські номери: L85AG4FM2S1075957; L85AG4FM4S1075958; L85AG4FM6S1075959; L85AG4FM2S1075960; L85AG4FM4S1075961; L85AG4FM6S1075962; L85AG4FM8S1075963; L85AG4FMXS1075964; L85AG4FM1S1075965; L85AG4FM3S1075966; L85AG4FM5S1075967; L85AG4FM7S1075968; L85AG4FM9S1075969; L85AG4FM5S1075970; L85AG4FM7S1075971; L85AG4FM9S1075972; L85AG4FM0S1075973; L85AG4FM2S1075974; L85AG4FM4S1075975; L85AG4FM6S1075976; L85AG4FM8S1075977; L85AG4FMXS1075978; L85AG4FM1S1075979; L85AG4FM8S1075980; L85AG4FMXS1075981; L85AG4FM1S1075982; L85AG4FM3S1075983; L85AG4FM5S1075984; L85AG4FM7S1075985; L85AG4FM9S1075986; L85AG4FM0S1075987; L85AG4FM2S1075988; L85AG4FM4S1075989; L85AG4FM0S1075990; L85AG4FM2S1075991; L85AG4FM4S1075992; L85AG4FM6S1075993; L85AG4FM8S1075994; L85AG4FMXS1075995; L85AG4FM1S1075996; L85AG4FM3S1075997; L85AG4FM5S1075998. Календарний рік виготовлення - 2025. У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Виробник: ZHEJIANG YONGKANG HUABAO ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD.».
Митна вартість товарів визначена за першим методом (за ціною контракту) з урахуванням вартості транспортних витрат до кордону з Україною. 
Разом із митною декларацією позивачем надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): декларація митної вартості; Зовнішньоекономічний контракт № HBO/1 від 27.10.2023; Додаткова угода № 4 від 12.05.2025; Специфікація (Додаток) № 2025-8 від 18.06.2025; Рахунок-фактура (інвойс) № HBO2025-8A від 25.07.2025; Пакувальний лист б/н від 25.07.2025; Сертифікат про походження товару № C252550433600050 від 24.09.2025; Договір комісії № 210825-1 від 02.01.2025; Доручення Комітента Комісіонеру № 2005C1 від 20.05.2025; Платіжна інструкція в іноземній валюті № 1730 від 09.09.2025; Заява про купівлю іноземної валюти № 2342 від 09.09.2025; Технічний опис товару від 25.07.2025; Лист про відповідність EURO 5 від 10.10.2025; Список номерів рам від 25.07.2025. Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало митниці: Договір транспортного експедирування № К-425/23 від 01.12.2023; Заявка на перевезення № 24 від 04.08.2025; Коносамент № HS125072337 від 10.08.2025; Залізнична накладна (УМВС/SMGS) № 613125 від 23.10.2025; Рахунок № CLL640/25 від 07.10.2025 (витрати до кордону України); Рахунок № CLL640.1/25 від 07.10.2025 (витрати по території України); Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № CLL640/25 від 07.10.2025; Довідка про транспортні витрати № CLL21584 від 27.10.2025.
Автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» згенеровано форми митного контролю та необхідні до виконання митні процедури:
«000 Інформаційне повідомлення»; 
«105-2 Контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв»; 
«106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»; 
«202-1 Проведення часткового огляду – з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації та інших документах, поданих до митного оформлення»; 
«902-1 Застосування ваговимірювальних пристроїв»; 
«911-1 Здійснення фото- та/або відеофіксації виконання митних формальностей».
06.11.2025 Митниця направила уповноваженій особі повідомлення з вимогою надання додаткових документів, а саме: - якщо рахунок сплачено-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. - каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару. Відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
На вимогу митного органу позивачем направлено лист № 071102 від 07.11.2025, в якому звернуто увагу на те, що повідомлення від митниці декларанту не містить будь яких обґрунтувань підстав витребування додаткових документів. Підприємством для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством. Ці документи у своїй сукупності не мають ніяких розбіжностей і дозволяють здійснити перевірку числових значень в повній мірі. До листа додатково долучено: прайс-лист та комерційну пропозицію виробника від 09.06.2025, Заяву на купівлю валюти № 2342 від 09.09.2025, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг № CLL640.1/25 від 07.10.2025 та платіжні інструкції на оплату транспортування (№ 1188, № 1189 від 06.11.2025), а також зазначено, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть.
За результатами розгляду поданих позивачем документів, митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2025/000360/2 від 11.11.2025, відповідно до якого зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не надано документів, що підтверджують митну вартість товару.
З урахуванням положень пункту 2 частини 3 статті 52 МК України позивачем подано ЕМД № 25UA403070010298U4 від 12.11.2025 із застосуванням індивідуальної гарантії 25UA1200120030UMO від 12.11.2025. Загальна різниця митних платежів від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 177 043,45 грн, з яких: мито (021) – 55 326,08 грн; ПДВ (028) – 121 717,37 грн (дані з графи «В» ЕМД). На дану суму товариством застосовано індивідуальну гарантію, видану гарантом ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО - СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (код ЄДРПОУ 20602681).
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів № UA403070/2025/000360/2 від 11.11.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).
За правилами ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За положеннями ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).
За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.
Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.
При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.
Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.
При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа № 140/1713/19), від 02.07.2019 (справа № 804/1416/16), від 30.07.2018 (справа № 804/16582/14), від 05.06.2018 (справа № 804/475/16), від 02.06.2022 – (справа № 460/2674/20) тощо.
Необхідно також зауважити, що Законом України № 227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).
Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.
Рекомендації Європейської економічної комісії ООН № 18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.
Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".
Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.
Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи, за результатами розгляду поданих позивачем документів Митниця направляла декларанту повідомлення про необхідність подання додаткових документів, водночас вказане повідомлення не містило жодної інформації про виявлені розбіжності у поданих документах, у тому числі, що стосуються складових митної вартості.
Отже, додаткові документи витребувані Митницею безпідставно.
Крім того, суд вважає, що вказані митним органом в оскаржуваному рішенні розбіжності в поданих документах не могли бути підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані позивачем для митного оформлення товару документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості у своїй сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.
Так, щодо посилань відповідача у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів на те, що відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування в сумі 144 693,15 грн. З метою підтвердження зазначених витрат надано до митного оформлення такі документи: Договір мультимодального перевезення № K-425/23 від 01.12.2023, укладений з експедитором «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС», рахунок № CLL640/25 від 07.10.2025 (витрати до кордону України), рахунок № CLL640.1/25 від 07.10.2025 (витрати по території України) транспортно-експедиторських послуг, довідку про транспортні витрати № CLL21584 від 27.10.2025, акт виконаних робіт № CLL640/25 від 07.10.2025 та заявку на перевезення № 24 від 04.08.2025. Відповідно до рахунку № CLL640/25 від 07.10.2025 - відображає витрати до кордону України (п. Нінгбо – п/п Мостиська) на суму 144 693,15 грн (екв. 3500 дол. США). Саме цей документ був поданий для підтвердження транспортної складової митної вартості. В свою чергу, рахунок №CLL640.1/25 від 07.10.2025 року — відображає витрати по території України (від п/п Мостиська до м. Тернопіль). Отже, сума 952,84 дол. США, про нібито відсутність якої зазначає відповідач, фактично відображена та деталізована саме у Рахунку № CLL640.1/25. Це підтверджується арифметичним розрахунком: при перерахунку суми 952,84 дол. США за курсом, зазначеним у документах (41,3409 грн/ дол. США), вартість послуг становить 39 391,27 грн, що повністю відповідає сумі, виставленій у цьому рахунку. Крім того, оплата цього рахунку підтверджується платіжною інструкцією № 1189 від 06.11.2025, яка надавалась митному органу. 
Відповідно до ст. 39-1 Податкового кодексу України та ст. 49 - 50 Митного кодексу України перерахунок іноземної валюти здійснюється за курсом НБУ, що діє на день подання декларації.
Отже, судом встановлено, що «розбіжність», на яку посилається митниця, є виключно результатом математичної різниці між курсом, зафіксованим у Рахунку експедитора, та офіційним курсом НБУ на дату декларування. 
Суд не приймає також посилання відповідача на те, що у відповідності до відомостей, зазначених у митній декларації від 28.10.2025 № 25UA403070009718U5 та коносаменті від 10.08.2025 № HS125072337 поставку оцінюваної партії товару здійснено морським транспортом у контейнерах з порту NINGBO, CHINA до порту GDANSK, POLAND. Разом з цим, згідно із даних, наведених у накладній УМВС від 18.10.2025 № 613125 товар переміщувався з порту Gdansk, POLAND до Медика/Мостиська та до м. Тернопіль залізничним транспортом. Враховуючи вищезазначене, товар був перевантажений у порту Gdansk, що свідчить про наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що також є складовими митної вартості товару.
Так, для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало митниці: Договір транспортного експедирування № К-425/23 від 01.12.2023; Заявка на перевезення № 24 від 04.08.2025; Коносамент № HS125072337 від 10.08.2025; Залізнична накладна (УМВС/SMGS) № 613125 від 23.10.2025; Рахунок № CLL640/25 від 07.10.2025 (витрати до кордону України); Рахунок № CLL640.1/25 від 07.10.2025 (витрати по території України); Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № CLL640/25 від 07.10.2025; Довідка про транспортні витрати № CLL21584 від 27.10.2025.
Суд наголошує, що згідно з п. 3.2 Договору транспортного експедирування № К-425/23 від 01.12.2023 сторони погодили, що вартість перевантаження (перевалки) контейнерів у проміжному порту включається у загальну вартість морського перевезення (фрахту), зазначену у рахунку та акті виконаних робіт.
При цьому, у Довідці про транспортні витрати № CLL21584 від 27.10.2025 міститься пряме та однозначне застереження: «Перевалка включена у вартість». У Рахунку №CLL640/25 від 07.10.2025 та Акті виконаних робіт № CLL640/25 від 07.10.2025 вартість послуг чітко структурована за етапами (Нінгбо-Гданськ та Гданськ-Мостиська).
З урахуванням умов Договору та Довідки, це підтверджує комплексний характер ставки, яка покриває всі необхідні операції з вантажем у транзитному порту. Таким чином, всі витрати на навантаження, вивантаження та перевалку товару були фактично понесені, документально підтверджені та в повному обсязі враховані у заявленій митній вартості.
Спірне рішення містить також посилання митниці як на розбіжність у поданих позивачем документах ту обставину, що згідно з п. 8 заявки перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) від 04.08.2025 № 24 замовлений тип транспортного засобу для здійснення перевезення «Container vessel/Судно типу «Контейнеровоз», а згідно пункту 1 цієї заявки перевезення здійснюється по маршруту «порт Нінгбо, Китай Тернопіль, Україна», що є неможливим враховуючи замовлений тип транспортного засобу (Судно типу «Контейнеровоз»), оскільки морське перевезення за наведеним маршрутом може бути здійснено тільки до порту Гданськ, а інші послуги згідно цієї заявки (навантажувально-розвантажувальні роботи, перевезення залізничним транспортом) не замовлялись. Вищенаведені факти не дають можливості перевірити числові значення понесених витрат на транспортування товару, які є складовою митної вартості товару. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України подані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до ввезення на митну територію України, передбачених ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. У наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо вартості витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів. Враховуючи вищезазначені розбіжності, неможливо здійснити перевірку числового значення заявленої митної вартості оцінюваних товарів, транспортна складова не розраховується.
Судом встановлено, що перевезення здійснювалося на підставі Договору транспортного експедирування № К-425/23 від 01.12.2023, предметом якого є організація перевезення вантажу різними видами транспорту (морським, залізничним тощо). Вказівка у графі 8 Заявки 04.08.2025 № 24 на «Судно типу Контейнеровоз» визначає основний магістральний транспорт на найбільшому відрізку маршруту, що є стандартною практикою при заповненні заявок на мультимодальні перевезення.
Твердження про те, що «інші послуги не замовлялись», прямо спростовується первинними документами, які фіксують факт замовлення та виконання послуг. Зокрема, у рахунку № CLL640/25 від 07.10.2025 та Акті виконаних робіт № CLL640/25 від 07.10.2025 окремим рядком №2 виділено та тарифіковано: «Відшкодування витрат на міжнародне транспортно-експедиційне перевезення за єдиним міжнародним перевізним документом, за межами митної території України (п. Гданськ, Польща п/п Мостиська, Україна)».
Факт фізичного виконання залізничного етапу перевезення, який був замовлений та оплачений декларантом, підтверджується наданою митниці Залізничною накладною (SMGS) № 613125.
Наявність у первинних документах (Рахунку та Акті) чіткого розподілу вартості на «морський фрахт» та «міжнародне транспортно-експедиційне перевезення» (сухопутну частину) є беззаперечним доказом того, що залізничне перевезення було замовлене, фактично виконане, його вартість ідентифікована, документально підтверджена та включена до митної вартості у повному обсязі.
З урахуванням викладеного вище, зауваження митниці про не повноту включення витрат, пов`язаних з транспортуванням є безпідставними.
Щодо твердження відповідача: «Під час проведення митного огляду, було здійснено зважування товару. За результатами зважування товару встановлено розбіжності у вазі нетто та брутто. У пакувальному листі №б/н від 25.07.2025 зазначено вагу нетто - 7 686 кг (183 кг за шт.) та вагу брутто - 9 198 кг (219 кг за шт.), під час зважування встановлено, що вага нетто без упаковки становить – 8001 кг (190,5 кг за шт.) та вага брутто становить - 9 513 кг (226,5 кг за шт.)…» 
Зазначений висновок є помилковим та не ґрунтується на нормах права, оскільки виявлена розбіжність жодним чином не впливає на вартість товару та правильність обчислення митної вартості з огляду на наступне. Відповідно до умов Контракту №HBO/1 від 27.10.2023 та Інвойсу № HBO2025-8A від 25.07.2025, ціна на товар встановлена за одиницю виміру — «штука», а не за одиницю ваги. Згідно з Інвойсом, вартість одного квадроцикла становить фіксовану суму - 300,00 доларів США. Загальна кількість товару складає 42 штуки, що підтверджено як документально, так і фактично під час митного огляду. Відповідно, загальна вартість партії товару становить 12 600,00 доларів США. 
Статтею 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Оскільки кількість товару (42 одиниці) співпадає із заявленою, а ціна за одиницю є фіксованою, загальна ціна угоди залишається незмінною незалежно від фактичної ваги вантажу. Вага товару у даному випадку є довідковою величиною для цілей логістики, а не ціноутворюючим фактором. Розбіжність у вазі (яка може бути зумовлена похибкою ваг, особливостями пакувальних матеріалів, наявністю металевого каркасу в упаковці, про що зазначено в графі 31 декларації, або технологічними допусками виробника) не змінює фінансових зобов`язань Покупця перед Продавцем. 
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував (зокрема, у постанові від 21.02.2018 у справі № 813/697/16), що розбіжності у вазі товару, за умови підтвердження кількості товару та його ціни за одиницю, не є підставою для висновку про недостовірність заявленої митної вартості, якщо такі розбіжності не призвели до зміни ціни товару, що підлягає сплаті.
Таким чином, факт незначного перевищення фактичної ваги над заявленою, за умови незмінності кількості та номенклатури товару, не спростовує заявлену декларантом ціну договору і не може бути законною підставою для відмови у визнанні митної вартості за основним методом.
З приводу ненадання позивачем копії митної декларації країни відправлення суд зазначає, що з наявної в матеріалах справи копії Контракту контракту № HBO/1 від 27.10.2023 (пункт 3.5, пункт 3.6) сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня. Таким чином, товариство, відповідно до умов рамках контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом. Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України, ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту. Відтак, позивач не вправі вимагати іншої сторони копії митної декларації країни відправлення та не мав можливості надати відповідачу її копію. 
Суд зауважує, що твердження митного органу про те, що ненадання копії митної декларації країни відправлення є підставою для сумнівів у достовірності задекларованої митної вартості та не дозволяє впевнитися у відомостях щодо умов поставки та вартості суперечить як нормам Митного кодексу України.
Суд зауважує, що твердження митного органу про те, що ненадання копії митної декларації країни відправлення є підставою для сумнівів у достовірності задекларованої митної вартості та не дозволяє впевнитися у відомостях щодо умов поставки та вартості суперечить як нормам Митного кодексу України.
Так, Митний кодекс України чітко розмежовує документи на основні та додаткові. Вичерпний перелік основних документів, обов`язкових для подання, наведений у частині 2 статті 53 МК України, і декларація країни відправлення до нього не входить. Цей документ класифікується як додатковий згідно з частиною 3 статті 53 МК України.
За висновками Верховного Суду у постанові від 19.03.2019 по справі № 810/4116/17, Ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердзісення митної вартості товару.
Окрім того, суд зазначає, що відповідачем в межах розгляду даної адміністративної справи не обґрунтовано чому документи, надані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації
Крім того, вказані документи не є документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а тому їх зміст жодним чином не впливає на митну вартості товарів.
Відтак, сумніви митного органу суд визнає необґрунтованими та безпідставними.
Також безпідставними є доводи відповідача про ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу, оскільки останнім не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача. 
Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі або неподання таких документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Разом з тим суд встановив, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також заявлену митну вартість, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу.
У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суди повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).
У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422,40 грн згідно платіжної інструкції № 2907708632 від 19.11.2025, інших судових витрат не заявив.
Отже, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 19, код ЄДРПОУ 44830259) до Тернопільської митниці (46004, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 38, код ЄДРПОУ 43985576) про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403070/2025/000360/2 від 11.11.2025.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 20.03.2026 

Суддя Р.В.Сацький