Провадження 2/557/312/2026
Справа 557/2152/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року  с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
судді Оленич Ю.В.,
секретар судового засідання Дацюк І.С.,
номер справи 557/2152/25,
учасники справи:
позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Гоща цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі -ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 19 лютого 2025 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі ТОВ ТОВ «ФК «Кредіплюс») в електронній формі був укладений кредитний договір № 171959 на суму 24 097, 00 грн.
Відповідач приєдналася до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний Кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом d1e8da01. На виконання умов Кредитного договору, 19 лютого 2025 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № 4441-11ХХ-ХХХХ-3795 відповідача, що свідчить про те, що відповідач прийняла пропозицію первісного кредитора.
16 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 171959.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 35 837,34 грн, яка складається з наступного: 19 825,08 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12 611,26 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 601,00 грн — заборгованість по комісії; 2 800,00 - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 
З урахуванням викладеного, ТОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 33 037, 34 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надала.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.
У судовому засіданні відповідач позов визнала частково у сумі заборгованості по тілу кредиту, підтвердила укладення кредитного договору з ТОВ «ФК «Кредіплюс» та отримання кредитних коштів у сумі 20 000,00 грн, при цьому не погодилася із нарахованими позивачем відсотками, комісією та штрафними санкціями, також заперечила щодо стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн та просила такі зменшити. Також відповідач зазначила, що її не було повідомлено щодо переходу права вимоги за договором факторингу до позивача, з яким вона ніяких договорів не укладала.
Процесуальні дії у справі
25 грудня 2025 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, задоволено клопотання про витребування доказів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
19 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 171959 (індивідуальна частина), який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором d1e8da01.
Договір складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини про споживчий кредит, що розміщена на вебсайті кредитодавця https://finx.com.ua за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник уклала договір, приєднавшись до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання індивідуальної частини/акцепту, відповідно до розділу V цієї індивідуальної частини.
Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Пунктом 2.2.1 Індивідуальної частини договору передбачено, що сума кредиту становить 24 097, 00 грн, яка надається в наступному порядку: у розмірі 20 000,51 грн на картку позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 4096, 49 грн, шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Пунктом 2.3. договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 350,00% річних, тип процентної ставки фіксована.
Пунктом 2.5. договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 4 096, 49 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 17,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100, 00 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено (п. 2.4. договору).
Пунктом 2.6 договору передбачено, що загальний строк кредитування за цим договором складає 126 днів з 19 лютого 2025 року (дата надання кредиту) по 25 червня 2025 року.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 8 886,89% річних (п. 2.8. договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального кредиту та загальних витрат за кредитом) складає 47 095,07 грн (п. 2.9.1. договору).
Вказане також стверджується додатком до договору про споживчий кредит № 171959 від 19 лютого 2025 року - Графік платежів за кредитним договором, який містить електронний підпис з використанням одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 – d1e8da01; Договором про споживчий кредит (публічна частина) редакція діє з 21 листопада 2023 року та Паспортом споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який містить електронний підпис з використанням одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 – 5ca8a2dd.
Згідно довідки № 3886|-10 від 30 жовтня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» повідомило про успішність операції щодо переказу кредитних коштів в сумі 20 000,51 грн на картку № НОМЕР_2 для ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 171959 від 19 лютого 2025 року, призначення платежу - видача кредиту № 171959 від 19 лютого 2025 року.
З повідомлення АТ «УніверсалБанк» та виписки про рух коштів по картці від 21 січня 2026 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на яку 19 лютого 2025 року зараховано кошти в сумі 20 000,51 грн.
16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти з розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
03 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру прав вимог № 6 до договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року.
На підтвердження переходу права вимоги до позивача долучено копію платіжної інструкції №588 від 09 вересня 2025 року, згідно якої ТОВ «Юніт Капітал» сплатило ТОВ «Кредіплюс» 1 388 825,71 грн за відступлення прав вимог згідно договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 та Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 без ПДВ. 
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 6 від 103 вересня 2025 року до договору, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 171959 від 19 лютого 2025 року на загальну суму 35 837,34 грн.
З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 171959 від 19 лютого 2025 року слідує, що 19 лютого 2025 року позичальнику, яким є ОСОБА_1 , надано кредит згідно кредитного договору, заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» станом на 01 листопада 2025 року становить 35 837,34 грн, з яких: 19 825,08 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 12 611, 26 грн - прострочена заборгованість за процентами,
601,00 грн – прострочена заборгованість за комісією, 2 800, 00 — заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується факт переходу права грошової вимоги за договором № 171959 від 19 лютого 2025 року від первісного кредитора ТОВ «ФК «Кредіплюс» до позивача ТОВ «Юніт Капітал» відносно боржника ОСОБА_1 .
Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Суд установив, що між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір № 171959 від 19 лютого 2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало відповідачці кошти в сумі 20 000,51 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію, в порядку, визначеному договором.
19 лютого 2025 року кредитні кошти були перераховані відповідачу, що нею не оспорюється.
Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «ФК «Кредіплюс» суд вважає доведеним.
У подальшому позивач ТОВ «Юніт Капітал» набув права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 171959 від 19 лютого 2025 року, укладеним між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 .
Відповідач в порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернула кредитні кошти та не сплатила відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором в розмірі 35 837,34 грн.
Позивачем заявлено до стягнення заборгованість в розмірі 33 037,34 грн, тобто за виключенням 2800,00 грн заборгованості за штрафними санкціями, яка підлягає стягненню з відповідача.
Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростувала, власного контррозрахунку, доказів про належне виконання умов кредитного договору не надала, а тому суд відхиляє доводи останньої щодо неправомірності нарахування розміру заборгованості за договором.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відтак, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; уразі відмовив позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи встановлено, що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Представник позивача також заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн, на підставі: договору про надання правової допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року та додаткової угоди до даного договору від 11 вересня 2025 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року, у якому наявний перелік наданих послуг Адвокатським бюро «Соломко та Партнери», на що витрачено 6 годин, вартість послуг – 7000,00 грн.
Відповідач заперечила проти розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача, із вказаними запереченнями суд частково погоджується.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з приписів ст. 137 ЦПК України.
Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про не співмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн, який є завищеним.
Суд, вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн, з урахуванням вимог статтей 137, 141 ЦПК України, а саме з урахуванням критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також обґрунтованості таких витрат відповідно до предмета спору.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором № 171959 від 19 лютого 2025 року в розмірі 33 037 гривень 34 копійки, судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень 00 копійок, всього 39 459 (тридцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 74 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
-позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, оф. 333, код ЄДРПОУ – 43541163;
-відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 03 квітня 2026 року.

Суддя Оленич Ю.В.