Справа № 420/33602/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року м. Одеса 

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді – Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд :
- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії № ЦО 3898 від 10.02.2025 року, прийняте щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державною установою Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України Центр оцінювання функціонального стану особи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити з 01.04.2025 року пенсійні виплати за другою групою інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» Центр оцінювання функціонального стану особи внести дані через електронну систему охорони здоров`я в Централізований банк даних з проблем інвалідності, про встановлення другої групи інвалідності безстроково ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області внести дані у реєстр застрахованих осіб (РЗО) функціональну підсистему Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про присвоєння статусу пенсіонера по інвалідності безстроково ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірним рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» було анульовано ІІ групу інвалідності ОСОБА_1 , встановлену безстроково в 2023 році. Позивач наголошує, що перевірка його стану була ініційована незаконно на підставі звичайного листа ДБР, а не постанови слідчого чи рішення суду, як того вимагає профільна постанова КМУ №1338. Оскаржуване рішення було прийняте без присутності позивача, так як його не повідомили про переогляд належним чином і не провели реального медичного обстеження, що є грубим порушенням процедури. Крім того, позивач вказує на дефекти оформлення витягу (відсутність печатки) та суперечності щодо органу, який ініціював перевірку. Внаслідок цього рішення ГУ ПФУ припинило виплату пенсії з 01.04.2025 та кваліфікував виплату пенсії як переплату у розмірі понад 92 тис. грн, розпочавши судовий процес про її стягнення. Позивач вважає дії відповідачів протиправними, оскільки закон гарантує збереження статусу особам з безстроковою інвалідною групою, а висновки ВЛК від травня 2025 року підтверджують його непридатність до служби через хворобу.
Ухвалою від 08.10.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін згідно з ст. 262 КАС України.
22.10.2025 до суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивач отримував пенсію по інвалідності ІІ групи з 2016 року, проте згідно з рішенням новоствореної експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи (№3904 від 10.02.2025) його інвалідність була скасована ретроспективно з 01.03.2023. ГУ ПФУ в Одеській області наголошує, що перевірка проводилася на виконання рішення РНБО від 22.10.2024 та Постанови КМУ №1338, спрямованих на боротьбу з корупцією у сфері МСЕК. Оскільки право на пенсію за Законом №1058 прямо залежить від наявності чинного статусу особи з інвалідністю, припинення виплат з 01.04.2025 вважається технічним наслідком отримання офіційного витягу про скасування групи. Відповідач наголошує, що не має повноважень ігнорувати рішення експертної команди, а тому не допускав жодних порушень прав позивача. Щодо вимоги про внесення даних до реєстру застрахованих осіб, ГУ ПФУ вказує на відсутність для цього правових підстав за відсутності підтвердженого статусу пенсіонера.
27.10.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою ГУ ПФУ в Одеській області не спростувало жодного аргументу позову, а лише формально послалося на незаконне рішення Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». Позивач зазначає, що ГУ ПФУ не навело жодних правових підстав для відмови у поновленні виплат, окрім самого факту наявності оскаржуваного витягу, який був прийнятий із грубими процесуальними порушеннями. Оскільки фактів зловживань чи подання недостовірних даних з боку пенсіонера не встановлено, припинення виплат з 01.04.2025 та вимога про повернення коштів з 2023 року є необґрунтованими. Позивач підкреслює, що вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ поновити нарахування пенсії та внести дані до Реєстру застрахованих осіб є похідними від скасування рішення про анулювання інвалідності та є єдиним способом ефективного захисту його конституційних прав.
05.02.2026 до суду від Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що перевірка інвалідності позивача була ініційована ДБР у межах кримінального провадження та реалізації рішення РНБО від 22.10.2024 щодо боротьби з корупцією в МСЕК. За результатами аналізу медичної справи експертна команда встановила, що патологічні зміни в організмі позивача є незначними та не відповідають критеріям ІІ групи інвалідності. Відповідач наголошує, що перевірка проводилася на підставі наявних документів без особистого огляду, оскільки законодавство (Постанова КМУ №1338) передбачає участь особи лише за умови недостатності медичних даних, чого в даному випадку не було. Водночас, відповідач підкреслює, що суд не має права надавати власну медичну оцінку стану здоров`я, оскільки це є виключною компетенцією спеціалізованих установ.
09.02.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою в матеріалах справи відсутня постанова слідчого, яка була підставою для перевірки. Позивач звертає увагу на суперечності в документах Центру, де ініціаторами перевірки одночасно вказані Нацполіція та ДБР, що ставить під сумнів правомірність процедури. При цьому позивач наголошує, що проведення оцінювання було здійснено без належного повідомлення ОСОБА_1 рекомендованим листом, що прямо порушує пункт 51 Порядку №1338. Позивач стверджує, що його діагноз (цукровий діабет) не входить до переліку станів, що дозволяють заочний розгляд, а отже, він мав бути запрошений на очне обстеження. Поряд із тим, ВЛК вже після оскаржуваного рішення визнала ОСОБА_1 повністю непридатним до військової служби на основі тих самих медичних показників.
Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його часткового задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області отримує пенсію по інвалідності ІІ групи (загальне захворювання) на підставі Закону України № 1058.
Вперше пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання Позивачу було призначено з 14.03.2016 відповідно до виписки КУ «Одеській обласний центр медикосоціальної експертизи» з акту огляду МСЕК від 14.03.2016 серії 10 ААВ № 794543.
Подовження виплати пенсії по інвалідності проводились на підставі виписок КУ «Одеській обласний центр медико-соціальної експертизи» з акту огляду МСЕК від 13.03.2017 серії 12ААА № 297348 з 01.04.2017 по 31.03.2019, довідки МСЕК від 11.03.2019 серії 12ААБ № 238212 з 01.04.2019 по 31.03.2021, довідки МСЕК від 03.03.2021 серії 12ААВ № 167947 з 01.04.2021 по 31.03.2023, довідки МСЕК від 01.03.2023 серії 12 ААГ № 452656 з 01.03.2023.
Останнє підтвердження статусу особи з інвалідністю відбулося 01.03.2023 на підставі виписки КУ «Одеський обласний центр МСЕК» (серія 12 ААГ № 452656), згідно з якою ІІ групу інвалідності було встановлено безстроково.
31.01.2025 Державне бюро розслідувань (ДБР) надіслало лист № 3187-25/10-2-02-01-1348/25 з копією постанови у кримінальному провадженні №62024000000000923 від 21.10.2024, де фахівців ДУ «УкрдержНДІ медико-соціальних проблем інвалідності» залучали як спеціалістів для перевірки обґрунтованості рішень МСЕК, зокрема щодо ОСОБА_1 
10.02.2025 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи прийняла рішення № ЦО 3898, згідно з яким попереднє рішення МСЕК від 01.03.2023 про встановлення ІІ групи інвалідності ОСОБА_1 було скасовано з моменту його прийняття (ретроспективно з 01.03.2023).
Згідно з п. 9 цього рішення, команда вивчила надану експертну документацію, та прийшла до висновку, що II група інвалідності, загальне захворювання, безстроково, встановлена необґрунтовано. При оцінюванні функціонального стану ОСОБА_1 мають місце незначні патологічні зміни з боку ендокринної, серцево-судинної системи, які не дають підстав визнати його особою з інвалідністю з 01.03.2023р (згідно Додатку до Постанови КМУ №1317 від 03.12.2009 р.).
Експертна комісія проводила перевірку та прийняла рішення заочно, ґрунтуючись виключно на аналізі паперової медико-експертної справи, без фізичної присутності ОСОБА_1 та без проведення додаткових медичних обстежень на базі інституту. Центр оцінювання функціонального стану особи не запрошував ОСОБА_1 для очного оцінювання, а також не повідомляв про початок перевірки.
15.04.2025 ГУ ПФУ в Одеській області на підставі витягу Центру прийняло рішення № 1456 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2025 та нарахування суми переплати у розмірі 92 486,98 грн за період з 01.03.2023 по 31.03.2025.
В подальшому ГУ ПФУ в Одеській області звернулося до Березівського районного суду Одеської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 вказаної суми надміру виплаченої пенсії (справа № 494/1137/25).
09.04.2025 та 20.05.2025 ОСОБА_1 звертався до Центру зі скаргами на рішення № ЦО 3898, проте листом від 29.08.2025 № 3483/01-19 Центр відповів, що не має повноважень скасовувати власні експертні рішення та рекомендував звертатися до суду.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991р. за №875-ХІІ (надалі - Закон №875-ХІІ) встановлено основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Так, згідно з ч.1 ст.2 Закону №875-ХІІ, особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
За правилами ч.1 ст.3 Закону №875/ХІІ, інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Приписами ст.7 Закону №875-ХІІ визначено, що законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає ЗУ «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 6.10.2015р. за №2961-ІV (надалі - Закон №2961-ІV).
Положеннями ст.1 Закону №2961-ІV передбачено, що особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
У відповідності до ст.7 Закону №2961-IV, залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
Особам, які звертаються для встановлення інвалідності, зумовленої наявністю анатомічних дефектів та захворювань, при яких група інвалідності встановлюється без строку повторного оцінювання, а також особам з інвалідністю, у яких строк повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи настає після досягнення пенсійного віку, встановленого ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (оцінювання повсякденного функціонування особи) (безстроково).
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному КМУ.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває і станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», введеним в дію Указом Президента України від 12.09.2023 за №576/2023, зокрема, визначено КМУ забезпечити у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто з 24.02.2022).
У разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень визначено ініціювати їх перегляд у встановленому порядку та інформувати за наявності підстав відповідні правоохоронні органи.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (надалі - Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 за №732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.
Підпунктом "б" пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 вирішено КМУ забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.
На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 КМУ прийнято Постанови від 25.10.2024 №1207 та 8.11.2024 №1276, якими внесені зміни до Постанови КМУ від 3.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи».
Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 3.12.2009 №1317 (надалі - Положення №1317).
Відповідно до п.3 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
За правилами п.4 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.
Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.
Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.
МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.
У відповідності до п.13 Положення №1317 Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ: здійснює організаційно-методичне керівництво обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами (бюро) медико-соціальної експертизи; розробляє комплексні заходи щодо профілактики і зниження рівня інвалідності, а також удосконалення порядку проведення реабілітації осіб з інвалідністю; проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх; узагальнює та аналізує випадки необґрунтованого прийняття рішень обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення осіб лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми; проводить у складних випадках огляд хворих та осіб з інвалідністю за направленнями обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи; надає консультаційну допомогу фахівцям з питань проведення медико-соціальної експертизи та обласним, Київській та Севастопольській центральним міським комісіям; направляє в особливо складних випадках осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова; на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил; забезпечує здійснення обміну інформацією з питань, пов`язаних з організацією проведення медико-соціальної експертизи, відповідно до наказу МОЗ про покладення обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ; впроваджує у практику роботи комісій наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними інститутами, готує пропозиції щодо вдосконалення медико-соціальної експертизи, узагальнює і поширює передовий досвід роботи; бере участь в акредитації обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи та атестації лікарів, які входять до складу комісій, вживає заходів до підвищення їх кваліфікації; проводить разом з профспілковими та громадськими організаціями осіб з інвалідністю конференції, наради, семінари з питань профілактики інвалідності, реабілітації та адаптації осіб з інвалідністю; бере участь у здійсненні заходів щодо профілактики інвалідності.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 5.09.2011 №561 затверджена Інструкція про встановлення груп інвалідності (надалі - Інструкція № 561), яка була чинна на дату прийняття рішення про встановлення інвалідності.
Приписами п.1.4 Інструкції №561 визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії, що передбачено пунктом 1.10 Інструкції № 561.
Отже рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Постановою КМУ від 15.11.2024 № 1338 (надалі - Постанова №1338) затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 1338 рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи", переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
За змістом підпункту 2 пункту 8 Положення Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення.
Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
Як вбачається з матеріалів справи та зазначено в оскаржуваному рішенні експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи, перевірка обґрунтованості рішення про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності була здійснена на підставі листа ДБР № 3187-25/10-2-02-01-1348/25 від 31.01.2025, кримінальне провадження № 62024000000000923 від 21.10.2024.
Проте, згідно з пунктом 51 Порядку №1338 Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, зокрема на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді; за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації); за результатами моніторингу оцінювання.
Отже, лист ДБР не є належною законною підставою для проведення перевірки відповідно до Порядку № 1338.
За результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У разі відмови особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (абзац 13 пункту 51 Порядку).
Пунктом 7 Положення передбачено, що склад експертної команди формується індивідуально для кожного оцінювання з урахуванням необхідних для проведення оцінювання спеціалізації лікарів з переліку лікарів, які мають право проводити оцінювання в складі експертних команд Центру оцінювання функціонального стану особи.
Відповідно до пунктів 31 і 32 Положення під час розгляду справи члени експертної команди досліджують всі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я. Якщо наявної інформації недостатньо для прийняття рішення щодо оцінювання, експертна команда має право направити особу на додаткове медичне обстеження.
Отже, в межах процедур, встановленої пунктами 8 Положення та 51 Порядку, перевірка обґрунтованості рішень МСЕК про встановлення інвалідності на підставі запиту слідчого здійснюється Центром оцінювання функціонального стану особи включно шляхом дослідження медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, проведеного на базі державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова, за наявності відповідного рішення експертної команди.
Окрім того, з урахуванням приписів пункту 10 Порядку, перевірка обґрунтованості рішень МСЕК про встановлення інвалідності відбувається з дотриманням Центром оцінювання функціонального стану особи вимог, встановлених цим Порядком.
Так, Додатком 1 до Порядку встановлені Критерії визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі Критерії).
За змістом Критеріїв експертна команда проводить розгляд справ за такими формами: 1) очно, за участю особи або її уповноваженого представника в закладі охорони здоров`я, в якому утворена експертна команда; 2) заочно, без особистої участі особи; 3) із використанням методів і засобів телемедицини; 4) за місцем перебування/лікування особи.
Пунктом 2 Критеріїв експертна команда проводить розгляд справи заочно (без особистої участі особи або її уповноваженого представника) за умов, визначених нижче, за винятком випадків, коли особа повідомила про своє бажання бути присутньою на розгляді. Перелік захворювань та станів, за яких оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться заочно, визначений пунктом 4 Критеріїв.
Водночас, як з`ясовано судом, захворювання, за якими позивачу була встановлена група інвалідності, під цей перелік не підпадає.
Пунктом 2 Критеріїв передбачено, що експертна команда проводить розгляд справи заочно в разі формування направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі направлення на оцінювання) головою військово-лікарської, медичної (військово-лікарської), лікарсько-експертної комісії стосовно особи з числа військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту або учасників бойових дій. Вибір очної форми розгляду для такої категорії осіб здійснюється у разі, коли наданих документів недостатньо для прийняття рішення членами експертної команди.
Експертна команда проводить розгляд заочно в разі подання лікуючим лікарем або головою військово-лікарської, медичної (військово-лікарської), лікарсько-експертної комісії направлення на оцінювання експертною командою особи, в якої наявні захворювання, дефекти, необоротні морфологічні стани, порушення функцій органів та систем організму, з наведеного нижче переліку за умови наявності документів, що підтверджують наявність відповідного стану.
Тобто, за загальним правилом, перевірка обґрунтованості рішень, прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, здійснюється експертними командами за особистою участю особи, рішення щодо якої підлягає перевірці, або її представника. Заочно перевірка здійснюється лише у випадках, передбачених Критеріями, за винятком випадків, коли особа повідомила про своє бажання бути присутньою на розгляді.
Відповідно до пунктів 36 і 37 Порядку розгляд справи фіксується у відповідному протоколі. Протокол розгляду справи експертної команди містить, зокрема, таку інформацію: 1) форма проведення розгляду; 3) прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, щодо якої проводиться оцінювання; 5) спосіб участі кожної особи в розгляді.
Таким чином, експертна комісія повинна забезпечити право особи, рішення щодо якої підлягає перевірці, на участь у засіданні експертної комісії. Відомості щодо форми участі особи у засіданні під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК про встановлення інвалідності та спосіб участі кожної особи в розгляді обов`язково відображаються в протоколі засідання.
Однак, згідно матеріалів справи, відповідач не повідомляв позивача про дату засідання експертної команди, яке проводилось з метою перевірки обґрунтованості рішення МСЕК про встановлення йому інвалідності, позбавивши тим самим особу її законного права на участь у засіданні.
Разом з тим суд наголошує, що за приписами пункту 10 Порядку перевірка обґрунтованості рішень МСЕК про встановлення інвалідності відбувається з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком, зокрема щодо забезпечення права особи бути присутньою під час оцінки експертною комісією обґрунтованості рішення МСЕК про встановлення групи інвалідності, результатом якого є прийняття рішення про скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Верховний Суд у постановах від 29.01.2021 у справі № 638/2723/16-а та від 12.10.2021 у справі № 280/4820/19, у яких спір виник у зв`язку з незгодою позивачів із висновками медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення таким групи інвалідності, дійшов висновку, що рішення комісіями приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Також суд звертає увагу на недотримання відповідачем Закону України від 17.02.2022 року № 2073-IX "Про адміністративну процедуру" (далі Закон № 2073-IХ).
Зокрема, відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2073-IХ адміністративний орган застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом.
Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи (частина друга статті 12 Закону № 2073-IХ).
Стаття 17 Закону № 2073-IХ гарантує право особи на участь в адміністративному провадженні та передбачає, що особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Отже, проведення перевірки обґрунтованості та скасування рішення МСЕК про встановлення позивачу інвалідності із порушенням встановленого порядку свідчить про недотримання відповідачем таких принципів адміністративної процедури, як законність, відкритість, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Частинами другою статті 87 Закону № 2073-IХ установлено, що протиправним є адміністративний акт, який не відповідає вимогам, визначеним частиною першою цієї статті, зокрема не відповідає принципам адміністративної процедури.
Відтак суд констатує, що перевірка обґрунтованості рішення МСЕК про встановлення позивачу інвалідності, за наслідками якої прийняте спірне рішення, є такою, що здійснена відповідачем з порушенням процедури, визначеної Постановою № 1338.
Порушення відповідачем вимог Порядку щодо забезпечення позивачу права на участь у засіданні експертної команди під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК про встановлення інвалідності не може вважатись формальним, оскільки слугувало перешкодою для реалізації позивачем права бути присутнім під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК, надання ним додаткових документів, повного об`єктивного медичного обстеження позивача членами комісії.
Посилаючись на абзаци одинадцятий-тринадцятий пункту 51 Порядку, відповідач зазначає, що присутність особи на засіданні експертної команди є обов`язковою лише у разі, якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання. У такому випадку особа повідомляється про прийняте рішення рекомендованим листом із повідомленням про вручення за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також на адресу її електронної пошти.
Водночас, передумовою для застосування положень цих абзаців є прийняття експертною комісією за результатами перевірки рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи. Однак такого рішення експертною комісією прийнято не було.
Разом з тим, вирішуючи справу, суд не надає по суті оцінку рішенню відповідача щодо необґрунтованості встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та відсутності підстав для визнання його особою з інвалідністю, оскільки така оцінка виходить за межі повноважень суду, який не є спеціалізованою установою в медичній сфері.
Як зазначено у постанові КАС ВС від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) критеріям, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Отже, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, від 17.03.2020 у справі № 240/7133/19, від 30.11.2020 у справі № 200/14695/19-а.
Ураховуючи вищенаведене, за результатами розгляду справи суд доходить висновку, що Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності" МОЗ України при прийнятті оскаржуваного рішення № ЦО 3898 від 10.02.2025 діяв з порушенням процедури проведення перевірки обґрунтованості рішень МСЕК та/або їх перегляду шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно позивача, а отже таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Поряд із тим, скасування рішення № ЦО 3898 від 10.02.2025 автоматично повертає правовий стан позивача до того, який існував до прийняття оскаржуваного рішення. Це означає, що попереднє рішення МСЕК від 01.03.2023 року про встановлення ІІ групи інвалідності відновлює чинність.
Водночас, внесення відомостей до інформаційних систем є суто технічною дією, яка здійснюється на підставі належних медичних документів. 
Оскільки за результатами судового розгляду скасовано рішення Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» МОЗ України через процедурні недоліки, а не через встановлення факту наявності чи відсутності захворювання (що виходить за межі судової компетенції), суд не уповноважений зобов`язувати орган охорони здоров`я підтверджувати групу інвалідності позивача в реєстрах.
Натомість уповноважений суб`єкт владних повноважень повинен самостійно привести стан реєстрів у відповідність до чинних (поновлених у силі) висновків МСЕК після набрання судовим рішенням законної сили, що виключає необхідність додаткового зобов`язального припису суду.
З приводу позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суд зазначає таке.
Пунктом 55 Порядку № 1338, передбачено, що у триденний строк надсилається витяг з рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, до територіального органу Пенсійного фонду України або структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (для осіб, у яких причиною інвалідності є інвалідність з дитинства).
Судом встановлено, що отримавши рішення Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" № ЦО 3898 від 10.02.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.03.2025 було припинено позивачу виплату пенсії по інвалідності.
Тобто підставою для припинення позивачу виплати пенсії по інвалідності слугувало саме рішення № ЦО 3898 від 10.02.2025 року, яке судом визнане протиправним.
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Реєстр застрахованих осіб є функціональною підсистемою, дані в якій оновлюються автоматично або на підставі первинних документів про страховий статус особи. Судове рішення про скасування акта Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» вже є правовою підставою для відновлення попереднього статусу позивача в усіх державних інформаційних базах.
Зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області вчинити таку дію у судовому порядку наразі є надмірним, оскільки ПФУ лише відобразив у Реєстрі зміни, що випливали зі скасованого нині рішення. Так, після скасування спірного рішення, правові підстави для перебування в реєстрі даних про скасування інвалідності зникають. Відновлення попередніх записів має відбутися в порядку загальної адміністративної процедури виконання судового рішення. Тому будь-яке додаткове зобов`язання суду в цій частині не становить необхідності, оскільки право позивача відновлюється самим фактом скасування рішення.
Крім того, вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії є передчасною з огляду на специфіку процедури призначення та виплати пенсій за Законом № 1058.
Суд наголошує, що повноваження щодо призначення та виплати пенсій належать до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, які діють на підставі отриманих документів про статус особи.
Оскільки підставою для припинення виплат стало рішення Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», яке на момент вчинення ГУ ПФУ в Одеській області відповідних дій було чинним, територіальний орган ПФУ діяв у межах своїх повноважень. Самого факту скасування судом рішення Центру достатньо для того, щоб усунути перешкоду для виплати пенсії.
Водночас суд не може підміняти собою орган державної влади та приймати рішення про нарахування коштів, поки орган ПФУ самостійно не опрацює наслідки судового рішення про скасування акта, що став підставою для припинення виплат та визначення виплаченої пенсії як переплати.
Таким чином, похідні позовні вимоги щодо безпосереднього поновлення виплат та внесення коригувань до державних реєстрів фактично зводяться до визначення конкретних механізмів виконання судового рішення, що суперечить принципу розподілу влади та дискреційним повноваженням адміністративних органів. 
Оскільки скасування судом рішення № ЦО 3898 від 10.02.2025 автоматично відновлює чинність попереднього висновку МСЕК, правовий стан позивача повертається до первинного. Відтак, обов`язок відповідачів привести нарахування пенсії та записи в інформаційних системах у відповідність до відновленого статусу виникає в силу закону як прямий наслідок анулювання протиправного акта, що робить додаткове судове зобов`язання вчинити ці технічні дії передчасним та зайвим на даному етапі правового захисту.
Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
Представником позивача надано до суду заяву про стягнення з Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України витрат на правничу допомогу в розмір 20 000 грн.
На підтвердження понесених витрат до суду надано договір від 09.10.2025 про надання правничої допомоги № 02/07, відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
Відповідно до п. 4.1. Договору Вартість наданих юридичних послуг адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок.
09.10.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Подорожнім Андрієм Сергійовичем підписано за результатами надання правничих послуг акт наданих послуг на суму 20 тис. грн, за яким адвокатом Подорожнім Андрієм Сергійовичем під час розгляду справи судом першої інстанції: - надання юридичних консультацій, проведення зустрічей з клієнтом - 2 години (вартість за одну годину, грн. — 1000 грн.) — 2000 грн - вивчення, дослідження та аналіз документів наданих клієнтом, дослідження судової практики - 3 години (вартість за одну годину, грн. - 2000 грн.) — 6000 грн - підготовка позовної заяви та її написання - 3 години (вартість за одну годину, грн. - 4000 грн.) — 12000 грн.
01.10.2025 адвокатом Подорожнім А.С. виставлено ОСОБА_1 рахунок на оплату за надану правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Однак відповачем-1 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду не надійшло.
Разом з тим, розмір понесених витрат на правничу допомогу входить до предмету доказування по справі. При цьому, позовні заяви цієї категорії фактично є шаблонними та не потребують значного часу та витрат на їх складання, рівно як і за розглядуваних обставин не потребувало значного часу вивчення судової практики в аналогічних спорах. Так, правовий аналіз судової практики та складання позовної заяви по схожих справах є порівняно типовою роботою, яка не розпочинається спочатку при підготовці наступного позову, а робота із практикою в подальших роботах повторює первісні судові практики. Тобто обсяги роботи при складанні однотипних позовних заяв за аналогічних спірних правовідносин не потребують докладання однакових зусиль та часу у порівнянні із опрацюванням іншої категорії спорів.
При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову (позов немайнового характеру) і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 3000 грн.
При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, 1а, м. Дніпро, 49005, ЄДРПОУ 03191673), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012; ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії № ЦО 3898 від 10.02.2025 року, прийняте щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державною установою Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України Центр оцінювання функціонального стану особи.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з бюджетних асигнувань Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.).
Стягнути з бюджетних асигнувань Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн (три тисячі гривень).
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк