Справа № 585/1929/23 
Номер провадження 1-кп/585/80/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни матеріали кримінального провадження № 12023205500000156 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 , 
про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, 

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , 

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Відповідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є особами, які спільно проживають однією сім`єю.
20.04.2023 року близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебував у квартирі за спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виникла сварка з ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході сварки у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення насильницьких дій потерпілій. 
Цього ж дня близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій потерпілій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння - посягання на здоров`я іншої людини, з метою спричинення фізичного болю, підійшов до ОСОБА_5 , яка стояла напроти нього, та двома руками, схопивши останню за шию та руки, відштовхнув від себе та повалив на ліжко. Не зупиняючись на вчиненні протиправних дій, ОСОБА_3 наніс долонею правої руки один удар по лівій частині обличчя ОСОБА_5 , а саме в область лівої щоки. Внаслідок вищевказаних насильницький дій ОСОБА_5 було завдано фізичного болю.
Вчиняючи насильницькі дії відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_3 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння - посягання на здоров`я іншої людини, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді умисного вчинення насильницький дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 з прямим умислом, вчинив дії, передбачені диспозицією ч. 1 ст. 126 КК України (умисне вчинення насильницький дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень).

Позиція сторони обвинувачення.
Прокурор ОСОБА_4 у судових дебатах висловила думку про те, що під час судового розгляду вина ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Просила призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. До вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати. Крім того, просила застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 91 КК України строком на 1 (один) місяць.
Потерпіла ОСОБА_5  подала заяву про розгляд справи без її участі, оскільки перебуває за кордоном. Претензій до обвинуваченого вона не має, при призначення покарання покладається на розсуд суду (а.с.110).

Позиція сторони захисту.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, і пояснив, що 20.04.2023 року в АДРЕСА_1 , під час сварки наніс тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_6 . У скоєному розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі. Його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне вчинення насильницький дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України вчинив кримінальний проступок.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.

Мотиви призначення покарання.
Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд приймає до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого, наявність декількох пом`якшуючих обставин. При цьому суд враховує також особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с.118), згідно довідки КНП СОР «ОКСЛ» № 01-55/1649 від 02.06.2023 року на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.120), посередньо характеризуються за місцем проживання (а.с.119).
Отже, суд приходить висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України у межах санкції статті - у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 
Таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, відповідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_3 ознак, перелічених в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: вчинення фізичного насильства відносно особи, з якою перебуває (перебував) у сімейних відносинах. 
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України суд вважає необхідним в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід строком на 1 місяць, відповідно до якого заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
До вступу вироку в законну силу, враховуючи вид призначеного покарання, суд вважає за можливе ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.
Витрати по справі відсутні. Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
До вступу вироку в законну силу  ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід строком на 1 (один) місяць, відповідно до якого заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  ОСОБА_1