Справа 556/1887/25  
Номер провадження 2-а/556/30/2025  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    

05.11.2025. 
Володимирецький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Іванків О.В.
при секретарі судового засідання Кньовець Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Володимирець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного штрафу,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №656 від 13.06.2025 року якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 17000 грн. 
В обґрунтування позову зазначив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20 червня 2024 року. 13 червня 2025 року вранці в селищі Володимирець він був зупинений для перевірки військово-облікових документів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , Для перевірки ним був наданий військово-обліковий документ в електронній формі через додаток Резерв+, відмітки в ньому про порушення правил військового обліку на той час не було. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомили його що є порушення правил військового обліку і при ньому в реєстр внесли відмітку про це, після чого він був доставлений в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 на позивача був складений протокол №648 від 13.06.2025 року про адміністративне правопорушення та постанова №656 від 13.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення. На підставі вищеназваної Постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень за нібито вчинене адміністративне правопорушення, що передбачає ч.3 ст. 210 КУпАП.
Також зазначив, що наведене в оскаржуваній постанові формулювання адміністративного правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним, не відповідає дійсності. Зазначеного правопорушення він не вчиняв, оскільки ним було пройдено військово-лікарську комісію 30.05.2024 року. Оскільки в дійсності зазначеного в оскаржуваній постанові факту не було, то постанова є незаконною і просив її скасувати.
Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 23.06.2025 року.
Ухвалою Володимирецького районного суду від 18.09.2025 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив розгляд справи проводити у його відсутності. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належно повідомленим про час і місце проведення судового засідання шляхом направлення процесуальних документів та судових викликів до персонального кабінету користувача підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву, заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надав, про перенесення часу судового засідання не клопотав.
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 13.06.2025 року т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 656 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 
В постанові зазначено, що 13.06.2025 року було виявлено, що громадянин ОСОБА_3 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: починаючи з 10 серпня 2024 року по даний час не надав відомості про стан свого здоров`я, всупереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. та ч. 1 ст. 7 Закону України «про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також відповідно до п.17-1 цього Закону, не повідомив відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку. Своїми діями громадянин ОСОБА_3 порушив вимоги ч. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», аб. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзац 4 підпункт 4 пункту 1 із змінами та доповненнями, внесеними згідно із Постановою КМ №563 від 16.05.024 р. №675 від 07.06.2024р. чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, що тягне за собою відповідальність згідно Закону України».
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
У ч.1 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначеного чіткого порядку припинення особливого періоду.
Тобто, з 18.03.2014р. і по теперішній час в Україні діє особливий період.
Згідно із ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови № 656 від 13.06.2025 року, позивач ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за те, що починаючи з 10 серпня 2024 року по даний час не надав відомості про стан свого здоров`я, всупереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. та ч. 1 ст. 7 Закону України «про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також відповідно до п.17-1 цього Закону, не повідомив відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку. Своїми діями громадянин ОСОБА_3 порушив вимоги ч. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», аб. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзац 4 підпункт 4 пункту 1 із змінами та доповненнями, внесеними згідно із Постановою КМ №563 від 16.05.024 р. №675 від 07.06.2024р. чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, що тягне за собою відповідальність згідно Закону України».
Вказані порушення зазначені також у протоколі про адміністративне правопорушення №648 від 16.06.2025 року, складеному офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим лейтенантом ОСОБА_4 
Таким чином, у оскаржуваній постанові та протоколі ОСОБА_1 ставиться у вину порушення частини аб. 2 ч. 10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та п.17-1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Відповідно до пункту 17-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, в тому числі, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Згідно аб. 2 ч. 10 ст.1 «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Як вбачається з вищезазначених норм законодавства, до персональних даних військовозобов`язаного належать, в тому числі, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовому обліку з 20.06.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 
Згідно наданого позивачем копії військово-облікового документа і застосунку «Резерв+» встановлено, що ОСОБА_1 дані уточнено вчасно, дата уточнення даних 20.06.2024.
Із оскаржуваної постанови та протоколу неможливо встановити коли саме ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що полягає у неповідомленні органам, в яких перебуває на військовому обліку, відомостей про результати медичних оглядів, не вказано, коли саме такі зміни настали та з якого часу у особи виник обов`язок повідомлення про ці зміни протягом семи днів. Відповідачем не зазначено та не надано доказів наявності зміни персональних даних позивача ОСОБА_1 , про які він повинен був особисто повідомити на час складання протоколу, не надано даних щодо направлення військовозобов`язаного позивача для проходження медичного огляду з метою визначення його придатності до військової служби, та в цілому відсутні будь-які докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення
ОСОБА_1 ставиться у вину порушення частини аб. 2 ч. 10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (глава Військовий облік громадян України), тобто вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку з порушенням вищезазначених норм, що регулюють правила військового обліку.
Разом з тим, ч.3 ст.210-1 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Тоді як ч.3 ст.210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.
Частиною 2статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак, незважаючи на вимоги КАС України, відповідачем відзив на позов не подано, не представлено суду належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача та підтверджували б обґрунтованість та правомірність винесення відповідачем оскаржуваної постанови і факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови № 648 від 13.06.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та закриття справи про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки судом задоволено позовні вимоги, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст.7, 245, 254, 256, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 72, 77, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного штрафу - задовольнити повністю.
Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №656 від 13.06.2025 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп..
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: О.В. Іванків

Учасники провадження:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_5 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .