Справа № 694/3370/25 
Провадження №1-кп/694/69/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі: 
головуючої - судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засiданнi кримінальне провадження № 12025250360001212 про обвинувачення 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Доброолександрівка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, що на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей 2011, 2012, 2017, 2024 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.03.2025 року (справа № 710/185/25), яка набрала законної сили 08.04.2025 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17?000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Також постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.03.2025 року (справи № 710/184/25), яка набрала законної сили 08.04.2025 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40?800 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років. 
Крім того, постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.08.2025 року (справа № 694/1630/25), яка набрала законної сили 12.08.2025 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40?800 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк шість років.
Незважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вищевказаних постанов суду, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 07.10.2025 року о 13 год. 08 хв. керував автомобілем ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Мічуріна в м. Звенигородка, де поряд із будинком № 31 залишив транспортний засіб.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України – умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю. Дав показання про те, що постановами Шполянського та Звенигородського районного суду його було визнано винним у вчиненні правопрушень та

накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Він знав про наявність цих постанов, однак одного разу вирішив підвезти свого товариша додому та його зупинили правцівники поліції. У вчиненому щиро розкаюється, зазначив, що зробив для себе висновки і більше такого не повториться. Просив призначити мінімальне покарання у виді штрафу, оскільки він має на утриманні чотирьох дітей та має намір виїхати за кордон на заробітки.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнанонедоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість  ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопрушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України – умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Обставиною, що пом`якшує покарання  ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого. 
При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та висловив жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який вважається несудимим в силу ст. 89 КК України, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікара-психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3  покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, за якою він обвинувачується у виді штрафу, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся. 
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,369,373,374 КПК України, суд, 
у х в а л и в:
визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази, а саме: СД диск із записом - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні. 
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду

шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1