ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4222/26 Справа № 214/7030/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 214/7030/25 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс»
відповідач  ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2025 року, яке ухвалено суддею Сіденком С.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, 
УСТАНОВИВ:

В липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, 10 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1296269, за умовами якого відповідачу були надані у кредит грошові кошти в розмірі 25 000 грн на строк 360 днів, із сплатою зниженої процентної ставки в розмірі 1,25 % в день до 11 березня 2024 року, базової процентної ставки 2,5 % в день. 
Позивач виконав свої зобов`язання за договором. 
Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості за договором у розмірі 45 624,99 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 24 999 грн 99 коп, заборгованість за процентами - 108 125 грн, неустойка (штраф) - 12 500 грн. 
30 серпня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінфорс» був укладений Договір факторингу № 43979069-01, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача. 30 серпня 2024 року на електронну адресу відповідача було направлене повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором позивачу. 
Станом на день звернення до суду із позовом відповідачем не було подане заперечення щодо передачі права вимоги за кредитним договором на користь позивачана підставі наведенного вище позивач просив суд стягнути із відповідача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1296269 від 10 лютого 2024 року в розмірі 145 624,99 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 24 999 грн 99 коп, заборгованість за процентами - 108 125 грн, неустойка (штраф) - 12 500 грн. Крім того, просив стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення. Позивачем долучено до матеріалів усі докази на підтвердження факту укладення кредитного договору № 1296269 від 10 лютого 2024 року зокрема підписаний паспорт споживчого кредиту та копію вказаного кредитного договору який також підписано відповідачем. Крім того позивачем також долучено лист Товариство з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» (ТОВ «Пейтек Україна») адресованого ТОВ «Селфі Кредит» від 23 квітня 2025 року зі змісту якого вбачається що на підставі укладеного між товариством та ТОВ «Селфі Кредит» договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_1 від 03 березня 2022 року на платіжну картку НОМЕР_2 ТОВ «Пейтек Україна» 10 лютого 2024 року перераховані кошти у розмірі 25 000 грн. Вказане свідчить про виконання банком свої обов`язків щодо надання кредитних коштів, проте відповідач свої обов`язки по поверненню кредитних коштів не виконав у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 145 624,99 грн.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без представника позивача, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. 
Конверт із судовою повісткою апеляційного суду, що надсилався за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1 , повернувся без вручення з відміткою «адресат відсутній», що, відповідно до вимог п.1ч.8 ст. 128 ЦПК України, є доказом вручення такого повідомлення, оскільки днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 10 лютого 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір № 1296269 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого товариство взяло на себе зобов`язання надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Пунктами 1.2-1.4 договору сторони погодили, що сума кредиту становить 25 000 грн, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Графік платежів), первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього договору.
Згідно п. 1.5 договору, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору, загальні витрати на дату укладення договору складають за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 225 000 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90465,53 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 240 625 грн, мета кредиту - споживчі потреби. Договір підписаний електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Х299 Супруном Ю.С. (а.с.29-32).
В пункті 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 . Дата надання кредиту 10 лютого 2024 року.
Графік платежів, обумовлений сторонами на момент укладення договору, відображений у додатку № 1 до договору № 1296269 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10 лютого 2024 року, строк кредитування 360 днів, кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів, дата видачі кредиту 10 лютого 2024 року, дата повернення кредиту 04 лютого 2025 року, сума кредиту 25 000 грн, проценти 225 000 грн, реальна річна процентна ставка 90465,53 %, загальна вартість кредиту 250 000 грн. (а.с.32 зворот).
Відповідно до п. 6.4 договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний оплатити товариству штраф: у розмірі 3 750 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання (п.п. 6.4.1 договору); та у розмірі 275 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та /або неналежного виконання (п.п. 6.4.2 договору).
В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який також підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Х299 в якому зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.(а.с.27-28)
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639ЦКУкраїни передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору № 1296269 від 10 лютого 2024 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Відповідно до листа Товариство з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» (ТОВ «Пейтек Україна»), адресованого ТОВ «Селфі Кредит» від 23 квітня 2025 року, на підставі укладеного між товариством та ТОВ «Селфі Кредит» договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 03052022-1 від 03 березня 2022 року на платіжну картку НОМЕР_2 ТОВ «Пейтек Україна» 10 лютого 2024 року перераховані кошти у розмірі 25 000 грн (а.с.24)
Отже, наявними у справі доказами доведено, що ТОВ «Селфі Кредит» покладені на нього зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1296269 від 10 лютого 2024 року про надання коштів за ОСОБА_1 обліковується заборгованість станом на 15 липня 2025 року у розмірі 145 624,99 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 999,99 грн, заборгованість по процентам у розмірі 108 125 грн, заборгованість за штрафними санкціями 12 500 грн.
Даних, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять.
30 серпня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» як клієнтом та ТОВ «Фінфорс» як фактор було укладено договір факторингу № 43979069-01 (договір факторингу – додається). Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором (надалі - «договір факторингу»). 
Відповідно до положень договору факторингу: фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (платіжні доручення щодо сплати ТОВ «Фінфорс» визначених договором факторингу сум – додаються). 
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог - сформований станом на дату звернення до суду (додаток № 1 до договору факторингу) TOB «Селфі Кредит» 30 серпня 2024 року відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором № 1296269 від 10 лютого 2024 року на загальну суму 145 624,99 грн.
З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінфорс» про стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 25 000 грн та за нарахованими їй відсотками за період користування кредитними коштами у розмірі 108 125 грн є обґрунтованими та доведеними у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Селфі Кредит» штрафу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року (справа № 183/7850/22, пров. 61-14740св23) висловив правову позицію щодо тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у якій вказав, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Так, договір № 12962691 про надання споживчого кредиту, між сторонами було укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Таким чином, нарахування ТОВ «Селфі Кредит» штрафу в сумі 12 500 грн за невиконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 12962691 від 10 лютого 2024 року є неправомірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають.
Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Враховуючи вище викладене, апеляційна скарга ТОВ «Фінфорс» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 12962691 від 10 лютого 2024 року у розмірі 133 124,99 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2 422,40 грн та апеляційної скарги 3 633,60 грн а всього 6 056 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме (91,42 %) з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 5 536, 40 грн.
Керуючись ст.ст. 367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» задовольнити частково.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за кредитним догором № 1296269 від 10 лютого 2024 року, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та  ОСОБА_1 , станом на 15 липня 2025 року, заборгованість в розмірі 133 124 (сто тридцять три тисячі сто двадцять чотири) грн 99 коп, з яких 24 999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 108 125 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.
В іншій частині в задоволенні повоних вимог відмовити. 
Стягнути  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 5 536 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість) грн 40 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року. 

Головуючий: 

Судді: