Справа № 127/8974/26
Провадження № 2-а/127/91/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ: 

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 за справою про адміністративне правопорушення №1056 від 10.03.2026 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 було грубо порушено положення КУпАП, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зокрема, позивач зазначає про відсутність правових підстав для його повторного виклику з метою уточнення даних, оскільки відповідні дії були ним вчинені у встановлені законодавством строки).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2026 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з урахуванням особливостей, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні). 
31.03.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі; також відповідачем було надано витребувані судом письмові докази. 
01.04.2026 року до суду також надійшла відповідь на відзив, хоча така заява по суті у цій категорії справ КАС України не передбачена.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до такого висновку. 
Ч. 3 ст. 2101 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Судом установлено, що 10.03.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову № 1056 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, об`єктивна сторона правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці № 6175450 від 23.12.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09.00 год. 02.01.2026 року для «уточнення своїх персональних даних», доказів наявності поважних причин неприбуття по повістці не надав, чим порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 17 Закону України «Про оборону України».
Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
Ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлює обов`язок громадян з`являтися за викликом до ТЦК та СП для здійснення визначених законом дій, а саме: оформлення військово-облікових документів; взяття на військовий облік; проходження медичного огляду; направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності; призову на військову службу; проходження зборів військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, мета виклику до ТЦК та СП визначається Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» з конкретизацією у прийнятих на їх виконання підзаконних нормативно-правових актах. 
Такими підзаконними нормативно-правовими актами є, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» та Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487.
Окрім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було викладено у новій редакції, згідно якої військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» передбачені окремі випадки, у яких військовозобов`язані та резервісти можуть бути викликані до територіального центру комплектування та соціальної підтримки саме з метою уточнення своїх персональних або військово-облікових даних.
Однак, судом установлено, що згідно з військово-обліковим документом «Резерв+», наданим позивачем ОСОБА_1 (сформовано 24.02.2026 року, 11:29), він перебуває на обліку, постановою ВЛК від 30.06.2025 року визнаний непридатним (згідно редакції наказу № 402 від 14.10.2024 року), а персональні військово-облікові дані ним було уточнено вчасно – 09.07.2024 року. 
Щодо осіб, які вже виконали обов`язок із уточнення своїх персональних та військово-облікових даних, перебувають на обліку, подальший виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки може здійснюватися виключно для цілей, прямо визначених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку, призову на військову службу, проходження зборів військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Форма повістки затверджена Додатком 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487; зазначена форма передбачає обов`язкове зазначення мети виклику, що кореспондує із вимогами Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Однак, адресована позивачеві ОСОБА_1 повістка № 6175450 від 23.12.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09.00 год. 02.01.2026 року містила мету виклику – «для уточнення даних», що за встановлених обставин справи не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки обов`язок із уточнення своїх персональних та військово-облікових даних позивачем ОСОБА_1 був виконаний. 
При цьому, суд зауважує, що у повістці, у протоколі про адміністративне правопорушення та у оскаржуваній постанові не вказано, які саме персональні та/або військово-облікові дані підлягали уточненню. 
Отже, оскаржувана постанова не відповідає принципам правомірної адміністративної поведінки, а саме – прийнята необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що «у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За зазначених обставин справи, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід задовольнити, постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1056 від 10.03.2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. – скасувати, а провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення – закрити.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.
На підставі ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2101, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ст. 72, 77, 78, 121-122, 139, 286 КАС України, 

ВИРІШИВ: 

Позов задовольнити. 
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1056 від 10.03.2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. – скасувати, а провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення – закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 665,60 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (складення) до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); РНОКПП 
НОМЕР_1 )
ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Суддя