ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/700/26  Номер провадження 33/814/531/26	Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Буряка Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Буряка Д.М., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 06 березня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 18.10.2022,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Згідно з постановою судді, 26 січня 2026 року о 02:06 год. у м. Полтава, пров. Заячий, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb, н.з. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Відмова від проходження огляду фіксувалась із застосуванням пристроїв відеозапису згідно постанови КМУ 1103 від 17.12.2008 та згідно ст. 266 КУпАП без залучення свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Буряк Д.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Київського районного суду м.Полтави, прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, декілька разів продував Drаger, але він не працював через сильний мороз. Після цього ОСОБА_1 повідомив, що погоджується пройти огляд у медичній установі, проте працівник поліції відмовився. 
Вказує, що поза увагою суду залишилось те, що працівниками поліції не забезпечено право водія на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. 
Зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження факту керування транспортним засобом. 
На переконання сторони захисту, оскільки відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, останній не може бути визнаний водієм в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, а, отже, не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зауважує, що відсутній факт зупинки транспортного засобу за вимогою працівників поліції, а також у протоколі і у доданих до нього матеріалів, в порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію» жодним чином не зазначено підстави для зупинення транспортного засобу, зокрема у матеріалах справи немає постанови або протоколу про порушення Правил дорожнього руху, яке могло б бути підставою для зупинення транспортного засобу.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Буряка Д.М. та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в підтримку доводів апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статі.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними та дослідженими доказами, а саме: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №575513 від 26.01.2026; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КП «Полтавський обласний Центр терапії залежностей ПОР» від 26.01.2026, де зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, а у графі «результати огляду» міститься запис «відмова»; даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського.
Відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи, зафіксовано момент зупинки транспортного засобу Skoda Superb, н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .. При цьому, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про причини зупинки транспортного засобу, а саме пересування на автомобілі в період дії комендантської години. В ході спілкування з працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичній установі, при цьому ОСОБА_1 зазначав, що він не відмовляється пройти обстеження. Однак, ОСОБА_1 протягом тривалого часу лише вдавав ніби продуває Drager та не виконував вимоги працівників поліції. В подальшому поліцейський неодноразово пропонував пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі, на що ОСОБА_2 запитував «навіщо», та вказав, що немає потреби, оскільки в стані алкогольного сп`яніння не перебуває. Такі дії ОСОБА_1 поліцейськими було розцінено за відмову пройти відповідне обстеження на стан сп`яніння. Після цього ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, та в подальшому доведено до відома зміст складеного протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім того, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та обв`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Дії ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковано правильно.
Дані висновки суду першої інстанції в апеляційній скарзі спростовані не були.
Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутній факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та момент його зупинки, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. 
Відповідно до даних відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а навпаки, одразу перепросив у працівників поліції, що керував автомобілем у комендантську годину, зазначивши, що повертається додому.
Доводи сторони захисту стосовно того, що не встановлено законності зупинки не заслуговують на увагу та сприймаються судом апеляційної інстанції як спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення. Як вже було зазначено, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в період дії комендантської години, про що було зазначено і працівником поліції, і самим ОСОБА_1 ..
До того ж, будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності, згідно чинного законодавства України, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме безпідставності зупинки транспортного засобу, є необґрунтованими.
Протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинки транспортного засобу.
На переконання суду апеляційної інстанції, доводи апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження апеляційним судом, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 Правилами дорожнього руху та не впливає на причину зупинки. За не виконання такого обов`язку, тобто відмови водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, має наслідком настання відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, суд зазначає, що у випадку не згоди апелянта з причинами зупинки працівниками поліції, це не виключає можливість відповідно до п.п.д) п.2.14 Правил дорожнього руху України оскаржити дії поліцейського в разі порушення ним законодавства.
При дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.
Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Твердження сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 відмови від проходження запропонованого огляду є надуманими та спростовується доказами по справі.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (в подальшому "Інструкція"), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.
За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
За правилами частин 2, 3 статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов спеціальну підготовку.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Не виконуючи вимоги поліцейських, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тим самим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд зауважує, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
Суд зважає на те, що відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.
Крім того, суд звертає увагу, що для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, достатньо лише наявності належним чином, відповідно до положень КУпАП, зафіксованої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а встановлення наявності чи відсутності ознак алкогольного сп`яніння з долученого до протоколу відеозапису, не входить до повноважень судді першої чи апеляційної інстанції, а належить до дискреційних повноважень поліцейського.
На відеозапису події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність висновку суду про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, приходжу висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Буряка Д.М., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 06 березня 2026 року щодо  ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко