Справа № 161/1580/26 
Провадження № 2/161/2637/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі:
головуючого судді Гриня О.М.
за участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Носкова О.М.
представника відповідача Романець А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , яка подана в її інтересах адвокатом Носковим Олександром Миколайовичем до Луцького спеціалізованого комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про розірвання договору про надання послуг,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог
Адвокат Носков О.М. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з вищевказаним позовом.
Позовну заяву обґрунтовує тим, що між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами від 20.08.2025 року (далі - Договір). Відповідно до п.1.1. цей договір є публічним договором приєднання про надання послуги з управління побутовими відходами, який укладається сторонами відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору в цілому. Згідно п.11.1. договір набирає чинності з дня акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. У відповідності до п.11.2. Договору якщо за 30 днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно п.11.3. цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 
У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 самостійно здійснює вивіз та утилізацію побутових відходів, вона 05.01.2026 звернулася до відповідача із заявою щодо припинення нарахувань за послугу з управління побутовими відходами та розірвання відповідного договору. Листом №1-1.10/1 від 06.01.2026 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що відсутність бажання споживача перебувати у договірних відносинах з виконавцем послуги не свідчить про відсутність у нього побутових відходів і не звільняє від обов`язку оплати послуги, якою фактично користуються всі мешканці громади. Водночас положеннями публічного договору, укладеного між сторонами відповідно до закону, не передбачено можливості його дострокового розірвання в односторонньому порядку. Додатково повідомлено, що пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на неоплату комунальної послуги (крім теплопостачання) у разі її невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні понад 30 календарних днів, за умови подання відповідної заяви та належного документального підтвердження. Враховуючи вищевикладене підстави для зняття нарахування відсутні. 
Такі дії відповідача, позивач вважає протиправними, а відтак у неї наявні підстави для розірвання договору про надання послуг з вивезення побутових відходів у зв`язку з їх самостійним вивозом та утилізацією.
Посилаючись на викладене, просить суд розірвати договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, який був укладений між ОСОБА_1 та ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс».

23.02.2026 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, де підтримав позицію викладену у позовній заяві.

ІІ. Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач подав до суду відзив, у якому зазначив, що позовних вимог не визнає. ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» є єдиним виконавцем послуг з управління побутовими відходами, що визначений на конкурсних засадах на території Луцької територіальної громади відповідно до рішень виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.12.2021 №973-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів у Луцькій міській територіальній громаді» та від 20.08.2025 № 506- 1 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у Луцькій міській територіальній громаді». Зазначила, що законодавством обов`язок укладати договори про надання житловокомунальних послуг покладено на споживача (ст. 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги»). У зв`язку з тим, що на території Луцької міської територіальної громади немає інших виконавців послуг з управління побутовими відходами, позивач не має можливості укласти договір про надання послуги з іншим виконавцем. При цьому навіть у разі розірвання договору побутові відходи, що утворюються позивачем, фактично підлягатимуть збиранню, перевезенню та видаленню ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» як визначеним виконавцем послуг на території громади, однак за відсутності договірних відносин оплата за надані послуги позивачем не здійснюватиметься у звязку з чим, діючий типовий індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами не може бути розірваний. Врахорвуючи наведене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

27.02.2026 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому в основному повторив аргументи відзиву на позовну заяву.

ІІІ. Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу
Ухвалою судді від 27.01.2026 відкрито загальне позовне провадження у справі.
Протокольною ухвалою суду від 16.03.2026 закрито підготовче провадження у справі.
В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.
Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що вона самостійно здійснює утилізацію всіх побутових відходів, а тому не потребує послуг ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс». Зазначила, що іншого укладеного договору з виконавцем послуг з управління побутовими відходами, окрім ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» у неї немає, як і необхідності в укладені такого договору у зв`язку з самостійним вивезенням та утилізацією побутових відходів.
Представник відповідача позовних вимог не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову.

ІV. Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
20.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами.
Рішенням Луцької міської ради № 409-1 від 16.07.2025 «Про затвердження норм надання послуг з управління побутовими відходами на території Луцької міської територіальної громади на 2025-2029 роки» визначено середню на рік норму надання послуг із вивезення побутових відходів, що для одного мешканця житлового будинку становить 333,06 кг.
Відповідно до пунктів 11.1, 11.2 договору, він набирає чинності з дня акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року щ дати набрання чинності. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надаються відповідачем на підставі договору про надання послуги з управління побутовими відходами за адресою: АДРЕСА_1 .
05.01.2026 позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про припинення нарахувань за послугу з управління побутовими відходами та розірвання відповідного довогору.
З відповіді № 1-1.10/1 від 06.01.2026 ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» вбачається, що ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір по поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законом порядку. Відповідач за результатами проведеного конкурсу є єдиним виконавцем послуг з управління побутовими відходами на території Луцької міської територіальної громади. Публічний договір про надання комунальної послуги є обов`язковим для виконання сторонами. Відсутність бажання споживача перебувати у договірних відносинах з виконавцем послуги не свідчить про відсутність у нього побутових відходів і не звільняє від обов`язку оплати послуги, якою фактично користуються всі мешканці громади. Підстави для припинення нарахувань та розірвання договору відсутні.

V. Мотиви суду та застосоване законодавство
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15 ЦК України, ч.1 ст. 16 ЦК України).
Загальні підстави для зміни чи розірвання усіх видів договорів регулюються статтями 651, 652 ЦК України.
Згідно з ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.
Статтею 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Інші підстави для розірвання договору передбачені також спеціальними нормами закону.
Між сторонами по справі склалися зобов`язальні правовідносини щодо надання житлово-комунальних послуг.
Питання надання послуг з вивезення побутових відходів регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про управління відходами».
Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
За ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Частинами 1, 3, 4 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Критерієм якості послуг з вивезення побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, дотримання вимог законодавства щодо надання послуг з вивезення побутових відходів. Послуга з управління побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами Правил надання послуг з управління побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Судом встановлено, що ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» є єдиним виконавцем послуг з управління побутовими відходами, що визначений на конкурсних засадах на території Луцької територіальної громади відповідно до рішень виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.12.2021 №973-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів у Луцькій міській територіальній громаді» та від 20.08.2025 № 506-1 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у Луцькій міській територіальній громаді».
Ст. 13 Закону України «Про управління відходами» передбачає, що утворювачі побутових відходів зобов`язані укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених нею підстав для розірвання спірного договору у порядку, визначеному статтями 651, 652 ЦК України. Позивач не довела наявності підстав для одностороннього розірвання договору про надання послуг з вивезення побутових відходів з підстав порушення відповідачем істотних умов договору, що відповідно до наведених правових норм є підставою для його розірвання.
Крім цього, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач ОСОБА_1 не користувалася послугами відповідача з вивезення побутових відходів, а користувалася послугами іншого надавача цих послуг або ж самостійно здійснювала їх вивезення та утилізацію, а відтак такі твердження ОСОБА_1 є лише її небажанням перебувати у договірних відносинах з виконавцем послуг та не свідчить про відсутність у неї побутових відходів та їх самостійну утилізацію.
Зважаючи на те, що всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не довела належними, достатніми та достовірними доказами обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про відмову у позові.

VI.Судові витрати
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 525-526, 651-652 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про управління відходами», суд, -
У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Луцького спеціалізованого комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про розірвання договору про надання послуг – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач:  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомо);
Відповідач: Луцьке спеціалізоване комунальне автотранспортне підприємство «Луцькспецкомунтранс»(юридична адреса: вул. Дубнівська, 64, м. Луцьк, ЄДРПОУ – 30659101);

Повне рішення складено та підписано 06 квітня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області          О.М. Гринь