Справа № 303/1498/26
2-а/303/26/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Торинець Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (представник – Соколовська Юлія Олегівна) до громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,
УСТАНОВИВ:
ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся з позовом до громадянина Туркменістану ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, вказуючи, що відповідач 20.02.2026 виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) на напрямку 205 прикордонного знаку, на відстані 300 метрів до державного кордону України, в межах прикордонної смуги (територія Великобийганської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину, поза пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями даний громадянин порушив вимоги статей 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України». У відповідності до вимог статей 260, 263 КУпАП відповідача затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. Відповідач документований паспортом громадянина Туркменістану НОМЕР_2 , виданим 20.10.2022, SMST, а також посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , виданою 03.09.2024, орган, що видав – 4801 (Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області), підстава видачі – 04/13 (навчання). Іноземець стверджує, що навчається в Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова (м. Миколаїв). Водночас вжитими перевірочними заходами та в ході опитування відповідача було встановлено, що останній певний період часу (до листопада 2025 року) на законних підстав перебував на території Європейського Союзу, зокрема, в Республіці Польща, де наразі, зі слів іноземця, досі проживає його цивільна дружина. Однак, у зв`язку з порушенням норм міграційного законодавства відповідач втратив законні підстави для перебування в країнах Європейського Союзу та 04.11.2025 був примусово повернутий («депортований») до Турецької Республіки з подальшою забороною в`їзду на територію Європейського Союзу. Незважаючи на наявну заборону в`їзду до Європейського Союзу, відповідач неодноразово встановленим законодавством порядком (шляхом перетину державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон України) намагався виїхати з території України до країн Європейського Союзу (Республіка Польща, Румунія, Словацька Республіка), проте, представники прикордонної поліції суміжних держав щоразу відмовляли іноземцю у перетинанні державного кордону та повертали його на територію України.
Зокрема, останній раз 15.02.2026 відповідач намагався виїхати з України в Румунію через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Дякове-Халмеу», однак, представниками прикордонної поліції Румунії йому відмовлено у пропуску через державний кордон та повернуто на територію України. З огляду на вищезазначене, незважаючи на наявність законних підстав для тимчасового проживання на території України з метою здобуття відповідної освіти у навчальному закладі, іноземець мав сталий намір в будь-який спосіб потрапити до країн Європейського Союзу та 20.02.2026 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину, яку не вдалось довести до завершення з незалежних від нього причин, оскільки був затриманий прикордонним нарядом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б). Таким чином, зазначені вище дії відповідача, що виразились у порушенні ним законодавства України з прикордонних питань, зокрема, вимог статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», частини першої статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль», частини третьої статті 3 та абзацу другого частини першої статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», особою були вчинені свідомо та свідчать про стале бажання іноземця будь-яким шляхом потрапити до країн Європейського Союзу. 21.02.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 прийнято рішення про примусове видворення відповідача за межі території України. Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 204-1 КУпАП (справа № 297/556/26). У зв`язку з наявністю підстав, передбачених підпунктом 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, на адресу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області було направлено клопотання про відкликання відповідачу посвідки на тимчасове проживання в Україні. На адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 від Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області надійшов лист від 23.02.2026 № 4801.5-1425/48-2-26 з якого стало відомо, що Управлінням Державної міграційної служби України в Миколаївській області прийнято рішення від 23.02.2026 № 4801120000073852 про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 громадянину Туркменістану ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322. З огляду на вищезазначене у відповідача наразі відсутні підстави для законного перебування на території України, передбачені статтею 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідач не має підстав для законного перебування на території України, передбачених статтею 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 відкликана уповноваженим на те органом; факт порушення відповідачем законодавства України з прикордонних питань, що виразилось у свідомій його спробі незаконно перетнути державний кордон з України в Угорщину, ставить під сумнів дійсний намір особи навчатись та проживати в Україні, натомість свідчить про те, що іноземець використовує надані йому законодавством підстави для проживання на території України виключно з метою подальшої незаконної імміграції до країн Європейського Союзу; забезпечення виконання прийнятого відносно відповідача рішення про примусове видворення за межі території України передбачає вжиття заходів, що потребують значного часу (оскільки повітряний простір України для здійснення цивільних авіаперевезень закритий, а пряме сполучення з Туркменістаном наразі відсутнє, повернення особи до країни її громадянської належності можливо здійснити виключно через третю країну, для в`їзду в яку відповідачу необхідно отримати відповідний дозвіл (візу)). Просив затримати громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців, до 20.08.2026.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2026 відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. 
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки він бажає закінчити навчання, водночас суперечливо зазначив, що бажає добровільно виконати рішення про його примусове видворення. Крім того, пояснив суду, що всі обставини справи вірно викладені позивачем у позовній заяві.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. 
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до протоколу про адміністративне затримання відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.02.2026, громадянин Туркменістану  ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) був затриманий 20.02.2026 о 22 год. 20 хв. на строк до трьох діб з метою з`ясування правопорушення. Із зазначеного протоколу вбачається, що 20 лютого 2026 о 22 год. 20 хв. прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 205 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Дийда (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), в межах прикордонної смуги на відстані близько 300 метрів від державного кордону було виявлено та затримано громадянина Туркменістану  ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон в пішому прядку. Своїми діями громадянин Туркменістану  ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) порушив вимоги статтей 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
З протоколів особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 20.02.2026 та 21.02.2026 встановлено, що під час особистого огляду ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) виявлено та вилучено для тимчасового зберігання його документи та особисті речі. 
21.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до Посольства Туркменістану в України з повідомленням щодо затримання 20.02.2026 громадянина Туркменістану  ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ).
21.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області з листом про відкликання посвідки про тимчасове проживання громадянину Туркменістану  ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ).
23.02.2026 Управлінням Державної міграційної служби України в Миколаївській області прийнято рішення про відкликання посвідки № НОМЕР_3 виданої ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), громадянина Туркменістану, ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322.
21.02.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_5 прийнято рішення про примусове видворення відповідача за межі території України громадянина Туркменістану ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до ректора Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова Євгену Трушлякову для підтвердження факту навчання громадянина Туркменістану ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) у зазначеному навчальному закладі та просив надати копії підтверджувальних документів. 
Постановою від 23.02.2026 Берегівського районного суду Закарпатської області відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 204-1 КУпАП (справа № 297/556/26) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.
У судовому засіданні встановлено, що громадянин Туркменістану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває на території України без відповідних документів на право проживання в Україні, постійного законного джерела існування, дозволу на працевлаштування не має. 
Основним законодавчим документом, що регулює спірні правовідносини є ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
На виконання вимог вказаного Закону 23 квітня 2012 року спільним наказом №353/271/150 Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби Безпеки України було затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства. Вказана Інструкція визначає порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.
Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені загальні питання правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядку їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.
За правилами ч. 1,2 ст. 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.
Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.
Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.
Відповідно до п. п. «f» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
За змістом ч. 1 ст. 30 України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Статтею 31 Закону визначено перелік обставин, за наявності яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення іноземця або особи без громадянства.
Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визначається Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року N 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018 року N 38/77).
Відповідно до абз. 2 п. 7 Розділу III Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 29 лютого 2016 року №141, у разі надходження від іноземців або осіб без громадянства звернень щодо надання ними сприяння в забезпеченні їх ідентифікації та (або) видворення (реадмісії) чи придбання іноземцями або особами без громадянства проїзних квитків для виїзду з України адміністрація ПТПІ невідкладно інформує про це відповідний заінтересований орган.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Таким чином, загальновідомим є факт того, що повітряний простір України для здійснення цивільних авіасполучень закритий і пряме сполучення з Туркменістаном відсутнє, а тому повернення відповідача до країни його громадянської належності можливо здійснити через третю країну, для в`їзду в яку відповідачу необхідно отримати дозвіл (візу).
Враховуючи викладене, а також неодноразові спроби відповідача потрапити до Європейського Союзу, хоча судом встановлено, що він втратив законні підстави для перебування в країнах Європейського Союзу і був примусово депортований до Турецької Республіки, у суду наявні підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі, або здійснити спроб незаконного перетинання державного кордону України.
Беручи до уваги те, що відповідач знаходиться на території України без законних підстав та може ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення, з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України, позов слід задовольнити та затримати громадянина Туркменістану ОСОБА_6 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців.
У відповідності до абзац 9 ч.1 ст. 371 КАС України, суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 373 КАС України, ст..ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» №1 від 25 червня 2009 р., суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.
Затримати громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців.
Рішення звернути до негайного виконання.
На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя