номер провадження справи 19/61/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 Справа № 908/1483/25
м.Запоріжжя Запорізької області  
Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В., за участю секретаря судового засідання Лисенко К.Д., розглянувши справу 
за позовом: Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку Азов”, 137, ідентифікаційний код 32121458)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРІДЕКС” (69065, м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, буд. 8, ідентифікаційний код 32607851)
про стягнення 506 937,43 грн

представники сторін 
від позивача: не з`явився
від відповідача: Свистунов А.Г. (наказ № 293 від від 01.11.2024) 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. №1617/08-07/25 від 19.05.2025) Концерну “Міські теплові мережі” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРІДЕКС” про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 71202951 від 01.11.2021 року за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 у розмірі 506 937,43 грн.
Позов заявлено на підставі ст.ст.525, 526, 530, 629 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08 2019 р., № 830, Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, №315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та мотивовано неоплатою відповідачем рахунків за поставлену теплову енергію за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 в розмірі 506 937,43 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1483/25 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В. 
Ухвалою суду від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1483/25, присвоєно справі номер провадження 19/61/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
04.06.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРІДЕКС” через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 09.06.2025 клопотання відповідача задоволено, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 08.07.2025, 10-30. 
12.06.2025 до суду від ТОВ “ТРІДЕКС” надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, у задоволенні позову просить відмовити, заперечення обґрунтовує наступним. 
За Технічними умовами (далі по тексту відзиву – ТУ), виданими Концерном «МТМ» від 10.07.2007 року усі вбудовано-прибудовані приміщення споруди (два будинки: 9 ти та 17-ти поверхів) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, 8 – мають відокремлену (відособлену – дослівно) систему опалення із загальним теплолічильником «Суперком 01-1-SKS-3» у 9-ти поверховому будинку і теплолічильниками, встановленими безпосередньо у цих приміщеннях. У 17-ти поверховому будинку на систему опалення вбудованих приміщень також встановлено свій теплолічильник. На підставі виконання ТУ у 2008 році МТМ уклало з ТОВ «ТРІДЕКС» відповідний договір про постачання теплової енергії.
Відповідач зазначає, що на стадії будівництва встановив прилади обліку не тільки на кожну систему опалення (для нежитлової частини будинку і для житлової), але й кожне нежитлове приміщення, а тому застосування розрахункового порядку визначення спожитої теплоенергії є таким, що не відповідає вимогам Законодавства та принципам розумності.
Як вказує відповідач, після завершення будівництва 17-ти поверхового будинку і створення ОСББ, Загальними зборами ОСББ від 03.09.2009 року та прийнято рішення, яким визначено, що «Оскільки вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення мають системи опалення, окремі від систем опалення житлових приміщень, обладнані окремими загальними приладами обліку теплової енергії, то при визначенні теплової енергії, спожитої на опалення нежитлових приміщень, не враховувати обсяги теплової енергії, витрачені на опалення сходових клітин, майданчиків, маршів, коридорів та інших місць загального користування будинків, а також верхніх технічних поверхів (горищ).» (п. 8. Розділу І Методики розподілу).
ТОВ «ТРІДЕКС» стверджує, що з лютого 2010 року постачання теплової енергії до блоку вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень за адресою вул. Рельєфна, 8, здійснювалося на підставі показань комерційного вузла обліку «Суперком 01-1-SKS 3» (заводський № 005986), який було встановлено відповідно до проекту, розробленого на виконання Технічних позивача (п.1.5 яких передбачав відокремлену систему опалення для цих приміщень з установкою відповідного приладу обліку) та прийнято в експлуатацію позивачем у лютому 2010 року саме як розрахунковий вузол обліку для всієї групи зазначених нежитлових приміщень. З того моменту ТРІДЕКС за діючим договором отримував від МТМ рахунки, сформовані виключно за показаннями загального теплолічильника «Суперком 01-1 SKS-3», які сплачував.
Також відповідач зазначає, що, в 2016 році Концерн «МТМ» в односторонньому порядку вирішив змінив договірні умови та почав донараховувати до опалення, визначеного за показаннями теплолічильника додаткові обсяги теплоенергії. 
ТОВ «ТРІДЕКС» не погоджується з нарахуваннями позивача, здійсненими за прийнятою в листопаді 2021 року Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі – Методика №315) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Правила), оскільки позивач загальний теплолічильник «Суперком 01-1-SKS-3» вважає таким, що стоїть безпосередньо у приміщенні власника, а не у загально будинковому приміщенні (підвалі 9-ти поверхового будинку).
У відзиві відповідач наголошує, що не є власником усіх приміщень у 9-ти і 17-ти поверхових будинках і у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004, не може володіти підвальними приміщеннями (площами 971,8 кв.м та 822,7 кв.м,), а оплату спожитих послуг з теплопостачання здійснює за показами лічильника «Суперком 01-1-SKS-3», про що складає акти, які направляє позивачу. Копії актів, супровідних листів та платіжних інструкцій відповідачем додано д відзиву. 
08.07.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, а також заява про відкладення розгляду справи. Відповідач наполягає на безпідставності заявлених позивачем вимог та надав контррозрахунок, відповідно до якого, за спірний період листопад 2021 – квітень 2024 ТОВ «ТРІДЕКС» сплачено 219056,33 грн за теплову енергію за показами лічильника. 
Від позивача 12.08.2025 до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, в зв`язку з неможливістю явки представника через зайнятість в інших судових справах. 
Ухвалою суду від 12.08.2025 продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 16.09.2025. 
15.09.2025 від представника ТОВ “ТРІДЕКС” надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, відповідно до якого просить суд зупинити провадження по справі № 908/1483/25 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 908/2045/25.
16.09.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 17.09.2025.
Ухвалою суду від 17.09.2025 судом відмовлено у задоволені клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, підготовче засідання закрито та призначено розгляд справи по суті на 08.10.2025.
07.10.2025 від Концерну “Міські теплові мережі” через підсистему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення, які стосуються нарахувань заборгованості. Так позивач вказує, що за період з листопада 2021 по грудень 2023 відсутні нарахування на приміщення № 98, нарахування здійснено лише на приміщення площею 1207,9 кв.м. та 780 кв.м., з січня 2024 року нарахування проводились на три приміщення площею 215438 кв.м., а саме : приміщення 97, площею 361,3 кв.м., приміщення 98, площею 971,8 кв.м., приміщення 179 площею 822,7 кв.м. площа приміщення 98 кв.м. за період з листопада 2021 по грудень 2023 року була задіяна у нарахуваннях на площу 1207,9 кв.м. 
Позивач зазначає, що приміщення №97 обсяг теплової енергії у лютому 2023 (-0,517059); приміщення №179 обсяг у березня 2022 (-1,06412), в грудні 2022 (-0,563802), в січні 2023 (-1,116784), у лютому 2023 (- 2,751004), у березні 2023 (-0,43569), у лютому 2024 (-0,734111), у березня 2024 (-1,376239).
Як зазначає позивач, будинок за адресою вул.Рельєфна, 8 обладнано комерційним приладом обліку, також більшість квартир у будинку обладнано розподільними приладами обліку. Через те, що квартири несвоєчасно передають покази розподільного приладу обліку, та у наступному періоді передають збільшений обсяг Гкал, може виникати ситуація небалансу на будівлю. Таким чином, у цих місяцях загальний обсяг спожитої теплової енергії приміщень споживачів будинку з наявними РПО та розрахункова доля ЗБП в поточному місяці можуть виявитись більшими, ніж обсяг теплової енергії згідно з показами комерційного приладу обліку теплової енергії. Якщо в розрахунковому періоді виникає такий небаланс обсягів теплової енергії, така різниця розподіляється між всіма споживачами пропорційно до опалювальних площ їх приміщень.
Також позивачем роз`яснено, що розподіл спожитої теплової енергії здійснюється на підставі показів комерційного приладу обліку з урахуванням показів розподільних приладів обліку споживачів з вимогою дотримання ними мінімальної частки споживання. Відповідно до вимог Методики № 315 для всіх споживачів будинку спочатку визначаються та розподіляються обсяги спожитої у будинку теплової енергії на загально-будинкові потреби (далі ЗБП). В житловому будинку обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка (% залежить від поверховості будівлі від 15 до 25%) від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, окрім ЗБП, перевіряється дотримання вимог щодо мінімального питомого споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні, яке в розрахунку на 1 квадратний метр площі квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки (50%) питомого споживання теплової енергії. 
08.10.2025 від ТОВ «ТРІДЕКС» надійшли додаткові пояснення, яким відповідач наполягаю на безпідставності позовних вимог та зазначає, що Методика №315 систематизує розподіл обсягу послуг між кількома споживачами вже після фіксації цього обсягу загальним, комерційним вузлом обліку (поки ці послуги дістануться кожного споживача, вони будуть витрачатися на якісь обов`язкові потреби). Як стверджує відповідач, в даному випадку, ніякого розподілу не відбувається і такий розподіл не потрібен, тому що Сторона-2 все виставляє одному споживачу, Стороні-1. А розподіл між споживачами (власниками вбудовано-прибудованих приміщень) Сторона-1 виконує вже самостійно. Сторна-2 взагалі не звертає уваги на наявність у кожного з цих приміщень свого власника. До обсягів теплової енергії, визначених за даними вузла комерційного обліку, нічого додаватися не повинне. До обсягів теплової енергії, визначених за даними вузлів розподільного обліку, додається різниця суми цих обсягів з обсягом теплової енергії, визначеним за даними вузла комерційного обліку. І Методика № 315 передбачає розподіл між споживачами саме цієї різниці. В даному випадку цієї різниці не існує – вона вигадана Стороною-2, яка на свій розсуд сприймає вузол комерційного обліку за розподільний.
Відповідач вказує, що наданий контррозрахунок обсягів споживання теплої енергії проведено на підставі показників лічильника, що відповідає вимогам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (ч. 1 ст. 8 - рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9 - 11 цього Закону та Правилам користування теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 N 830).
08.10.2025 від Концерну “Міські теплові мережі” надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 08.10.2025 розгляд справи по суті відкладено на 03.11.2025.
03.11.2025 від ТОВ “ТРІДЕКС” через підсистему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі
Ухвалою суду від 03.11.2025 справу № 908/1483/25 повернуто на стадію підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 02.12.2025.
01.12.2025 від ТОВ “ТРІДЕКС” через підсистему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення у справі,яким просить прийняти, як докази та врахувати при розгляді справи копії проектної документації, в тому числі місць розташування теплолічильників, схем розташування вузлів обліку тощо. 
Ухвалою суду від 02.12.2025 відкладено підготовче засідання на 15.12.2025.
15.12.2025 від ТОВ “ТРІДЕКС” через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання про доручення доказів, в тому числі : копії рішення у справі № 908/2045/25, витягів з реєстрів права власності, свідоцтв права власності на нежитлові приміщення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, письмові пояснення ОСББ «Олександрівський посад».
15.12.2025 від Концерну “Міські теплові мережі” через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю представника в інших судових засіданнях.
Ухвалою суду від 15.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, судове засідання відкладено на 21.01.2026.
12.01.2026 від ТОВ “ТРІДЕКС” через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання про долучення довідки про набрання рішенням у справі № 908/2045/25 законної сили. 
Ухвалою суду від 21.01.2026 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 25.02.2026.
В судовому засіданні 25.02.2026 заслухано вступне слово представників сторін. 
Ухвалою суду від 25.02.2026 розгляд справи відкладено до 24.03.2026. 
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання 24.03.2026 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
В засіданні суду здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору.
У судовому засіданні 24.03.2026, на підставі ст. 217 ГПК України, суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.
Позивач підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість.
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши представників позивача, відповідача, дослідивши докази, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини) та повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути – визнання права.
З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
Відповідно до Статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності Концерну “МТМ” (позивача у справі) є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.
Згідно з пунктом 2.2 Статуту Концерну «МТМ», предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут.
Статтею ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання.
Товариству з обмеженою відповідальністю “ТРІДЕКС» на праві власності належить нежитлове приміщення 97, Літ. М-9, площею 360,3 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, бул. Рельєфна, буд 8, що підтверджується витягом з реєстру нерухомості від 24.01.2024.
08.12.2009 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ТОВ «ТРІДЕКС» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 28846611, а саме нежитлове приміщення підвалу Літ. М-9 приміщення 98 загальною площею 971,8 кв. м., та внесено запис про державну реєстрацію права власності ТОВ «ТРІДЕКС» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 28768075, а саме на нежитлове приміщення підвалу Літ. Н-17, Н1-2, Н2-2 приміщення 179 загальною площею 822,7 кв. м., розташовані у будинку № 8 по вул. Рельєфній у місті Запоріжжі, що підтверджується Витягами про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно№363070125 від 24.01.2024 та № 363069347 від 24.01.2024.
Позивач – Концерн “МТМ” є суб`єктом природної монополії відповідно до положень Закону України “Про природні монополії” та за приписами статті 19 Закону України “Про теплопостачання” як монополіст не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.
Концерн “МТМ” діє на підставі Статуту. Основною метою діяльності Концерну “МТМ” є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організацій, її збут та інше.
02.10.2021 на виконання вимог Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, концерн “Міські теплові мережі” (позивач у справі, скорочене найменування – концерн “МТМ”) розмістив на офіційному вебсайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua, вкладка “Споживачам”).
Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну “МТМ” публічних договорів опубліковано також на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування – Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua/uk, вкладка Новини, Всі новини, Місто, у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/articles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-).
Вказані договори є публічними договорами приєднання і вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.
Відповідно до вищенаведеного, станом на 01.11.2021 Типовий індивідуальний договір №71202951 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі – Договір) до об`єкту нерухомого майна – нежитлового приміщення по вул.Рельєфна, 8 м.Запоріжжя, між позивачем (концерном “МТМ”) та відповідачем (ТОВ «ТРІДЕКС»), є укладеним.
Згідно з пунктом 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
У пункті 5 Договору зазначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”.
Відповідно до пункту 11 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.
Згідно з п. 31 Договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу визначається на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця http://teploseti.zp.ua.
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 32 Договору).
Пунктом 34 Договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Позивач зазначає, що відповідачу надано послугу з постачання теплової енергії в період з 01.11.2021-30.04.2024, яка в повному обсязі не оплачена, борг складає 506937,43 грн.
Житловий будинок 8 по вул.Рельєфна в м.Запоріжжі обладнаний приладом обліку теплової енергії Суперком 01-1 SKS-3, заводський номер 005986.
Позивач вказує на те, що відповідачу були сформовані та виставлені на оплату рахунки, які містять детальну інформацію по нарахуванням споживачу, за надані послуги за договором №71202951 за спірний період 01.11.2021-30.04.2024.
Відповідач отриману теплову енергію оплатив не в повному обсязі, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 506 9367,43 грн.
Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати обсягу спожитої послуги стало підставою звернення позивача до суду про стягнення боргу в розмірі 506937,43 грн.
В свою чергу, відповідачем на підтвердження оплати отриманої теплової енергії в період з 16.11.2021 по 01.04.2024 надано копії платіжних документів на загальну суму 219 056,33 грн.
Також відповідач надав копію рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/2045/25 від 11.11.2025, яким визнано недійсним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.10.2009 № 432/11 «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості по вул. Рельєфній, 8 за ТОВ «ТРІДЕКС» (ІІ черга будівництва)» в частині об`єктів нерухомого майна – нежитлове приміщення підвалу Літ. М-9 приміщення 98 загальною площею 971,8 кв.м. та на нежитлове приміщення підвалу Літ. Н-17, Н1-2, Н2-2 приміщення 179 загальною площею 822,7 кв.м. в житловому будинку № 8 по вул. Рельєфній м. Запоріжжя. Визнано недійсним Свідоцтво про право власності САС № 378024 від 13.11.2009 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІДЕКС» на нежитлове приміщення підвалу Літ. М-9 приміщення 98 загальною площею 971,8 кв. м., розташоване у будинку № 8 по вул. Рельєфній у місті Запоріжжі, видане на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.10.2009 № 432/11. Скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІДЕКС» на нежитлове приміщення підвалу Літ. М-9 приміщення 98 загальною площею 971,8 кв. м., що проведена на підставі Свідоцтва про право власності САС № 378024 від 13.11.2009, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 13.11.2009 № 432/11. Визнано недійсним Свідоцтво про право власності серії САС № 374298 від 13.11.2009 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІДЕКС» на нежитлове приміщення підвалу Літ. Н-17, Н1-2, Н2-2 приміщення 179 загальною площею 822,7 кв. м., розташовані у будинку № 8 по вул. Рельєфній у місті Запоріжжі, видане на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.10.2009 № 432/11. Скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІДЕКС» на нежитлове приміщення підвалу Літ. Н-17, Н1-2, Н2-2 приміщення 179 загальною площею 822,7 кв. м., розташовані у будинку № 8 по вул. Рельєфній у місті Запоріжжі, що проведена на підставі Свідоцтва про право власності САС № 374298 від 13.11.2009, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 13.11.2009 № 432/11.
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. 
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ч. 1 ст .630 Цивільного кодексу України).
Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України “Про теплопостачання”, Законом України "Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08 2019 р., Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 року та іншими нормативно-правовими актами України.
Згідно з частиною 4 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон) з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.
Частиною 1 ст. 12 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.
Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України “Про теплопостачання”, відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст.ст. 24, 25 Закону України “Про теплопостачання” та є обов`язковим для сторін на підставі закону.
За змістом ст. 25 вказаного Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).
Положеннями ст. 1 Закону України “Про теплопостачання” визначено, що:
споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;
теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;
теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Таким чином аналіз наведених вище визначень дає підставою дійти висновку про те, що обов`язковою ознакою споживача теплової енергії, а саме споживачем теплової енергії у розумінні цього Закону може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.
З огляду на зазначене вище (за умови технічної можливості для приєднання внутрішньобудинкових мереж, теплоспоживчого устаткування до місцевої (розподільчої) теплової мережі) до споживачів теплової енергії відносяться, зокрема, власники/балансоутримувачі/користувачі будинків (споруд), будинки яких приєднані до місцевої (розподільчої) теплової мережі.
Як встановлено судом, об`єкт споживання відповідача нежитлові приміщення, розташовані у багатоквартирному житловому будинку по вул.Рельєфній 8 м.Запоріжжя, а тому відповідач є споживачем комунальних послуг у розумінні Закону України “Про житлово-комунальні послуги” №2189-VІІІ.
За приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. У разі, якщо окреме приміщення будівлі/будинку, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий інженерний ввід зовнішньої інженерної мережі або окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку, та оснащене вузлом обліку комунальної послуги, то показання такого вузла враховуються як показання вузла комерційного обліку при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку та як показання вузла розподільного обліку при розподілі цього визначеного загального обсягу спожитої комунальної послуги відповідно до цієї Методики. За рішенням співвласників будівлі/будинку визначення обсягу спожитої послуги у такому приміщенні може здійснюватися лише на підставі показань вузла обліку відповідної комунальної послуги, яким воно оснащене, та не враховуватись при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку і не приймати участь в загальному розподілі комунальної послуги у будівлі/будинку.
Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. 
Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5,6 Розділу ІІІ Методики. Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14. У будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється за формулою 16 враховуючи вимоги розділів VI, VIІІ цієї Методики. Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії розрахунок здійснюється з урахуванням Розділу VI Методики 315. 
Пунктом 1 розділу VI визначено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії. Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку.
Пунктом 35 цих Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. 
Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.
Відповідні рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних періодів, 2021-2022, 2022-2023 2023-2024 років у м. Запоріжжя розміщені в загальному доступі в мережі “Інтернет” на офіційному вебсайті Запорізької міської ради, та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальні сезони в м. Запоріжжі.
Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, 8, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку – житлових та нежитлових приміщень.
Комунікаційні мережі приміщення відповідача приєднані до внутрішньобудинкової системи житлового будинку та складають його невід`ємну частину, зворотного відповідачем не доведено.
Факт отримання послуги з постачання теплової енергії за адресою м. Запоріжжя, вул. Рельєфна 8, підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального періоду, які надані до матеріалів справи та розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради, та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.
Також факт отримання послуги не заперечується самим відповідачем. 
Згідно “Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Концерном “Міські теплові мережі” для застосування протягом опалювального періоду розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021р. № 374 (зі змінами). Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Тобто двома ставками. 
Перша ставка (умовно-змінні витрати) – плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії. 
Друга ставка (умовно-постійні витрати) – плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/ годину). Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди. 
Відповідно до умов укладених договорів плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. 
Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги , здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води.
Концерном «Міські теплові мережі» абонентська плата розрахована відповідно до річних планових витрат на зазначені функції та не залежить від обсягів спожитих послуг. 
Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг. 
В силу виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 Позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». 
Пунктом 34 Правил визначено, що рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”.
Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання” та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.
Згідно з п. 31 Договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу визначається на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця http://teploseti.zp.ua.
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 32 Договору).
За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Отже, сторони у договорі визначили порядок розрахунків, який не ставить у залежність оплату наданої послуги від отримання споживачем рахунків.
Відтак, позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги за період з листопад 2021-квітень 2024 травень на загальну суму 724104,1 грн. 
Рахунки на оплату наданих послуг містять детальну інформацію здійсненого нарахування, зокрема, щодо встановлених приладів комерційного обліку, їхніх показів, загальної площі будівлі, опалювальної площі споживача тощо, що у своїй сукупності дозволяють встановити кількість спожитої теплової енергії відповідачем.
Відповідно до розрахунку позивача, з урахуванням здійснених оплат ТОВ «ТРІДЕКС» заборгованість складає 506 937,43 грн. 
Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” у разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на власному вебсайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Позивач розміщує на власному сайті інформацію по кожному будинку відносно: температурного графіку, опалювальної площі будинку, теплового навантаження на будинок, тиску теплоносія, дані щодо індивідуального теплового пункту, інформації щодо приладів обліку.
При цьому, споживач, у разі неотримання ним рахунків, не був позбавлений права, у разі такої необхідності, звернутися до виконавця з відповідною вимогою про їх надсилання, докази такого звернення відповідачем не надані.
Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення заборгованість ТОВ «ТРІДЕКС» з оплати послуг з постачання теплоенергії наданої для нежитлового приміщення 97 (літ. М-9), нежитлового приміщення № 98 (літ.-М-9), нежитлового приміщення 179 (приміщення підвалу Н-17, Н1-2, Н2-2) по вул. Рельєфна 8 в м.Запоріжжя.
Відповідно до розрахунку позивача заборгованість по приміщенню 98 складає 62412,6 грн, по приміщенню 179 - 235664,7 грн, по приміщенню 97 – 426026,9 грн. 
Судом встановлено, що позивачем за спірний період було сформовано рахунки на оплату, які відповідачем не оплачувались.
Натомість ТОВ «ТРІДЕКС» за спірний перерід листопад 2021-квітень 2024 здійснювало оплату отриманих послуг за власним розрахунком, беручи для обрахунку покази теплолічильника «Суперком 01-1 SKS-3» та дані з сайту http//teploseti.zp.ua щодо тарифу в конкретний опалювальний період, як і в попередні періоди плати. 
Розбіжності в сумах до сплати виникають оскільки ТОВ «ТРІДЕКС» не враховуються приписи Методики №315, а беруться тільки покази лічильника, який не є розподільним приладом обліку для приміщень відповідача.
Також, судом встановлено, що відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/2045/25 від 11.11.2025, визнано недійсним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.10.2009 № 432/11 «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості по вул. Рельєфній, 8 за ТОВ «ТРІДЕКС» (ІІ черга будівництва)» в частині об`єктів нерухомого майна – нежитлове приміщення підвалу Літ. М-9 приміщення 98 загальною площею 971,8 кв.м. та на нежитлове приміщення підвалу Літ. Н-17, Н1-2, Н2-2 приміщення 179 загальною площею 822,7 кв.м. в житловому будинку № 8 по вул. Рельєфній м. Запоріжжя. Визнано недійсним Свідоцтво про право власності САС № 378024 від 13.11.2009 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІДЕКС» на нежитлове приміщення підвалу Літ. М-9 приміщення 98 загальною площею 971,8 кв. м., розташоване у будинку № 8 по вул. Рельєфній у місті Запоріжжі, видане на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.10.2009 № 432/11. Скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІДЕКС» на нежитлове приміщення підвалу Літ. М-9 приміщення 98 загальною площею 971,8 кв. м., що проведена на підставі Свідоцтва про право власності САС № 378024 від 13.11.2009, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 13.11.2009 № 432/11. Визнано недійсним Свідоцтво про право власності серії САС № 374298 від 13.11.2009 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІДЕКС» на нежитлове приміщення підвалу Літ. Н-17, Н1-2, Н2-2 приміщення 179 загальною площею 822,7 кв. м., розташовані у будинку № 8 по вул. Рельєфній у місті Запоріжжі, видане на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.10.2009 № 432/11. Скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІДЕКС» на нежитлове приміщення підвалу Літ. Н-17, Н1-2, Н2-2 приміщення 179 загальною площею 822,7 кв. м., розташовані у будинку № 8 по вул. Рельєфній у місті Запоріжжі, що проведена на підставі Свідоцтва про право власності САС № 374298 від 13.11.2009, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 13.11.2009 № 432/11.
Приписами статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Таким чином, оскільки відповідач не є власником приміщень №98 та №179, а судом було встановлено, що наведені приміщення мають статус не «нежитлових», а «допоміжних» та в силу закону належать до спільної власності власників квартир у багатоквартирному будинку 8 по вул.Рельєфній в м.Запоріжжі, витрати з оплати теплопостачання таких приміщень не може бути покладена на ТОВ «ТРІДЕКС».
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Товариству з обмеженою відповідальністю “ТРІДЕКС» на праві власності належить нежитлове приміщення 97, Літ. М-9, площею 360,3 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, бул. Рельєфна, буд 8, що підтверджується витягом з реєстру нерухомості від 24.01.2024. А державна реєстрацію права власності на нежитлове приміщення підвалу Літ. М-9 приміщення 98 загальною площею 971,8 кв. м. нежитлове приміщення підвалу Літ. Н-17, Н1-2, Н2-2 приміщення 179 загальною площею 822,7 кв. м., розташовані у будинку № 8 по вул. Рельєфній у місті Запоріжжі, як вже зазначалось вище, скасована рішенням Господарського суду Запорізької області. 
З наданих Концерном «МТМ» рахунків, судом встановлено, що рахунками за період листопад 2021-квітень 2024 на оплату теплоенергії за приміщення 97, площею 360,3 кв.м. яке є власність відповідача є наступні :
- №71202951 за січень 2024 року на суму 9463,86 грн, договір №71202951/1;
- № 71202951 за лютий 2024 року на суму 6653,09 грн, договір №71202951/1;
- № 71202951 за березень 2024 року на суму 5721,46 грн, договір №71202951/1;
- № 71202951 за квітень 2024 року на суму 1361,82 грн, договір №71202951/1.
Решта рахунків, наданих позивачем, або містять посилання на площу опалювального приміщення 780,35 кв.м., 1207,9 кв.м., 971,8 кв.м., 822,7 кв.м., або взагалі не містять зазначення про площу опалювального приміщення.
Таким чином, належними, достовірними та допустимими доказами у даній справі суд вважає рахунки на оплату за теплопостачання, з яких можна встановити за яке саме приміщення вони виставлені.
Отже, судом враховано рахунки: №71202951 за січень 2024 року на суму 9463,86 грн, договір №71202951/1; № 71202951 за лютий 2024 року на суму 6653,09 грн, договір №71202951/1; № 71202951 за березень 2024 року на суму 5721,46 грн, договір №71202951/1; № 71202951 за квітень 2024 року на суму 1361,82 грн, договір №71202951/1, на загальну суму 23200,23 грн. 
Поряд з наведеним, суд також зазначає, що представлені ТОВ «ТРІДЕКС» копії платіжних документів, на підтвердження оплати на постачання теплової енергії у період листопад 2021 - квітень 2024 року, не містять посилання на номер приміщення та його площу, що не дає можливості ідентифікувати за яке саме приміщення здійснено оплату послуг, враховуючи, що відповідач є власником і інших приміщень за адресою % м.Запоріжжя, вул.Рельєфна, 8.
З контррозрахунку відповідача також не можливо встановити яка саме сума та за яке саме приміщення внесена відповідачем як оплата за договором про постачання теплової енергії. Як вказує сам відповідач - «протягом всього періоду, охопленого позовом Концерну перераховано кошти в розрахунку: обсяг теплової енергії, визначений у гігакалоріях за показами тепло лічильника «Суперком 01-1-SKS-3» заводський номер 005986, спільного на всі вбудовано-прибудовані приміщення, помноженим на вартість однієї гігакалорії, зазначену на сайті Концерну».
Наведений контррозрахунок відповідача не відповідає вимогам Методики №315, які наведені вище в рішенні. 
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими та належним чином підтвердженим розмір заборгованості ТОВ «ТРІДЕКС» перед Концерном МТМ» за період січень 2024-квітень 2024 року на суму 23 200,23 грн.
Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Належних доказів, які б підтверджували виконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг в період січень 2024-квітень 2024 року, відповідач не надав та доводів позивача в цій частині не спростував.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги постачання теплової енергії за період з січень 2024-квітень 2024 підлягають задоволенню в розмірі 230 200,23 грн, в інші частині позовну судом відмовляється. 
Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРІДЕКС” (69065, м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, буд. 8, ідентифікаційний код 32607851) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку “Азов”, 137, ідентифікаційний код 32121458) заборгованість в розмірі 23200,23 грн (двадцять три тисячі двісті гривень 23 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 278,40 грн (двісті сімдесят вісім гривень 40 коп.).
3. В іншій частині позову – відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано після виходу судді з відпустки 15.04.2026. 

Суддя І.В. Давиденко 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.