справа № 274/1749/26
провадження №3/0274/412/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюк Ю.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бердичів, громадянку України, заміжню, яка має троє неповнолітніх дітей, працює неофіційно, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-
в с т а н о в и в :
05.03.2026 адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилялася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2012 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження, оскільки не забезпечила необхідні умови навчання дітей, а саме діти систематично без поважних причин не відвідують навчальний заклад, мати не вживає заходів щодо отримання дітьми повної загальної середньої освіти, чим порушила вимоги ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона виховує дітей сама, чоловік перебуває в місцях позбавлення волі. Щодня о 06:00 вона йде на роботу. Дітей до школи будить по телефону. Діти її запевняють, що йдуть до школи, проконтролювати вона можливості не має. Про те, що хлопці не ходять до школи, вона певний час не знала. Домашні завдання у дітей не перевіряє. ЗАпевнила, що буде намагатися контролювати дітей, щоб ті не прогулювали школу.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені СК України, Законом України «Про охорону дитинства».
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані; виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, крім пояснень даних в судовому засіданні, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 05.03.2026, копією листа міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 24.02.2026, зі змісту якої вбачається, що за повідомленням гімназії № 5 м. Бердичева Мекки Олег та ОСОБА_5 з 06.11.2025 по 16.11.2025 пропустили навчання без поважної причини, в період з 12.01.2026 по 30.01.2026 не відвідували онлайн уроки під час дистанційного навчання, з 02.02.2026 до очного навчання в гімназії не приступили. 18.02.2026 з ОСОБА_1 та її синами проведено бесіду щодо необхідності відвідування навчального закладу, в ході якої ОСОБА_1 запевнила, що діти будуть відвідувати навчальний заклад, однак станом на 23.02.2026 до гімназії діти так і не з?явилися; листом гімназії № 5 м. Бердичева від 06.032026 з інформацією щодо пропуску навчальних занять без поважних причин учнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зі змісту якого вбачається, що учень 9 класу ОСОБА_4 у першому семестрі пропустив 37 навчальні дні, у другому семестрі (лютий - січень) 32 навчальні дні. Учень 8 класу ОСОБА_4 у першому семестрі пропустив 22 навчальні дні, у другому семестрі (січень - лютий) 32 навчальні дні; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 05.03.2026 про обставини вчинення правопорушення.
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання неповнолітніх дітей.
Обставин, що пом`якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого порушення, особу винної, яка працює неофіційно, сама виховує троє неповнолітніх дітей (батько дітей в місцях позбавлення волі), ступінь вини, майновий стан, причини вчинення правопорушення (йде на роботу о 06:00 діти ще сплять, будить до школи по телефону, змоги проконтролювати не має), а також приймаючи до уваги санкцію ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд вважає можливим накласти на неї стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.
Згідно із ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, в розмірі, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (у 2026 році 3328грн).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 250, 256, 283, 284 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0.2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 665 грн. 60 коп.
Інформацію щодо рахунку для сплати судового збору можна отримати за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://bd.zt.court.gov.ua/sud0603/ в розділі «Громадянам» - «Сплата судового збору за рішенням про стягнення судового збору на користь держави».
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:           Ю.П. Базюк