Справа № 472/1116/25
Провадження №2/472/118/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року с-ще Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді   Тустановського А.О.,
за участю секретаря Маслюк А.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заявлені вимоги мотивують тим, що 23.02.2022 р. між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2973804, відповідно до умов якого надано відповідачу грошові кошти у сумі 20000 грн., строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом з стандартною процентною ставкою 1,99 % в день у межах строку кредиту.
На підставі погоджених умов договору ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 грн. шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до реквізитів договору № 2973804 від 23.02.2022 р., укладеного між сторонами, відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е285». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору № ФК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 2973804 від 23.02.2022 р. у період з 23.02.2022 року по 18.02.2023 року включно ТОВ «Лінеура Україна» було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 83000 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок ТОВ «Лінеура Україна», спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 6225 грн.
ТОВ «Лінеура України» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач, у свою чергу, не виконала умови договору, а тому має заборгованість в розмірі 96775 грн. з яких: - 20000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 76775 грн. сума заборгованості за процентами.
10 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 2973804 від 23.02.2022 р.
Оскільки відповідач належним чином не виконувала своїх обов`язків за кредитним договором у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 96775 грн. з яких: - 20000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 76775 грн. сума заборгованості за процентами.
Зважаючи на викладене, оскільки відповідач добровільно не бажає повернути суму боргу за кредитом, позивач змушений звернутись до суду із заявленими вимогами.
Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит – Капітал» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, даною ухвалою витребувано від Монобанк, емітент АТ "Універсал Банк" інформацію: 1) Чи була успішною транзакція, здійснена 23.02.2022, в сумі 20000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )? 2) Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 .
16 лютого 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 на дійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Досудова вимога від 12.09.2025 не стосується спірного зобов`язання та не може вважатися належним доказом. Оскільки Вимога від 12.09.2025 містить недостовірні дані щодо сторін кредитного договору та номеру кредитного договору, вона не підтверджує існування зобов`язання між Відповідачем та зазначеним у вимозі кредитором, не підтверджує перехід права вимоги, не підтверджує наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем, та не може вважатися належним доказом у розумінні цивільного процесу. Щодо неправомірності нарахування відсотків після закінчення строку кредитування. Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість у загальному розмірі 96 775,00 грн, з яких 76 775,00 грн становлять нараховані відсотки, що у 3,8 раза перевищує суму основного боргу (20 000,00 грн). Така сума відсотків є очевидно неспівмірною та суперечить засадам цивільного законодавства. Згідно п.1.5-1.6 Договору Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредиту 13 458,45% річних. 1.5.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду зниженої процентної ставки 13 458,45% річних. 1.6. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою 163 280,00 грн. застосування 1.6.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 157 310,00 грн. Із зазначеного можна зробити висновок, що кредитор при наданні кредиту надавши кредит у розмірі 20000 грн. заклав в умови кредитного договору непропорційно велику суму компенсації 800%. Ураховуючи зазначене, визначений первинним кредитором та Позивачем розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Слід зазначити, що в рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 №7 рп/2013 зазначається, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками – фізичними особами. Отже, наявна судова практика підтверджує доводи Відповідача що нараховані Позивачем відсотки у розмірі 76 775,00 грн не відповідають засадам справедливості, не є співмірними сумі кредиту у розмірі 20 000 грн., оскільки становлять більше 50% вартості наданого кредиту. Враховуючи вищезазначене, Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 96 775,00 грн. Щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу. Заявлена Позивачем вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності, визначеним у ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України та усталеної практики Верховного Суду (зокрема, постанови у справі № 922/445/19), розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та ціною позову. У даному випадку сума 8 000,00 грн становить майже 40% від суми основного боргу, що є очевидним зловживанням правом з метою штучного збільшення фінансового тягаря на Відповідача. Навіть за умови визначення винагороди у фіксованому розмірі, вона повинна бути обґрунтована фактичними трудовитратами, яких у даній шаблонній справі не спостерігається. Враховуючи викладене, керуючись принципами справедливості та пропорційності, прошу суд відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу ТОВ «Фінансова Компанія № 472/1116/25. Щодо вимоги Відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з розглядом справи № 472/1116/25 за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, Відповідач заявляє попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які були понесені або підлягають понесеною у зв`язку із захистом її інтересів у даному процесі. Відповідачем понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги, орієнтовний розмір яких станом на дату подання цього відзиву становить 15 000,00 грн. Зазначені витрати охоплюють повний комплекс юридичних послуг, пов`язаних із підготовкою та поданням відзиву, аналізом позовної заяви і матеріалів справи, збором та підготовкою доказової бази, юридичним консультуванням клієнта, участю в судових засіданнях, розробкою правової позиції, а також іншими процесуальними діями, які були необхідними та неминучими для належного захисту інтересів Відповідача у даному цивільному спорі. У зв`язку з цим, Відповідач заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн та повідомляє про намір подати відповідні документи на підтвердження понесених витрат у строки, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.
19.02.2026 року на адресу суду представник позивача Усенко М.І. надав відповідь на відзив, в якому зазначив, щодо вимоги про нарахування відсотків за кредитним договором. Відповідно до п.1.3 Договору, строк кредиту – 360 днів. Згідно п. 1.4. Договору, стандартна процентна ставка становить 1.99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. Цього договору. Тобто у період з 25.10.2022 року по 18.02.2023 року відсотки нараховувались за стандартною процентною ставкою. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації і введенням на території України військового стану з метою зменшення фінансового тиску на Позичальника у період з 24.02.2022 по 26.04.2022 року нарахування процентів не здійснювалося. Відповідно до п. 3.5 кредитного договору нарахування Процентів за користування кредитом є правом Товариства, а не його обов`язком. Товариство, без погодження з Клієнтом, може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених Договором процентів за користування кредитом. Варто зазначити, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданим Позивачем, ОСОБА_1 24.05.2022, 25.05.2022, а також 01.06.2022 року здійснила платіж на часткове погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №2973804 від 23.02.2022 року. Згідно з практикою Верховного Суду часткова сплата боржником заборгованості свідчить про визнання боргу і його складових. Зокрема, у постанові Верховного Суду по справі №916/2403/18 від 10.09.2019 року встановлено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №911/3685/17. Отже, часткова сплата заборгованості за даним договором підтверджує той факт, що ОСОБА_1 визнала укладення між нею та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитного договору №2973804 та отримання нею кредитних коштів. Нарахування відсотків за Договорами здійснювались відповідно до Додатку №1, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. Детальні нарахування за Договором №2973804 містяться в Розрахунку заборгованості до кредитного договору №2973804 від 23.02.2022 року, і згідно з ним заборгованість за відсотками в сумі 76775.00 грн. та за тілом в сумі 20000 грн. нарахована в період з 23.02.2022 року (момент укладання договору) по 18.02.2023 року (момент передачі права грошової вимоги за Договором факторингу). Кредитодавець не приховував від Відповідача інформацію про розмір процентної ставки. Всі істотні умови договору, включаючи розмір відсотків, були прозоро зазначені. Укладаючи кредитний договір, Відповідач був повністю ознайомлений з розміром процентної ставки та погодився на такі умови. Всі наведені докази містяться в матеріалах справи. Отже, ОСОБА_1 свідомо уклала даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договорів, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором № 2973804. Щодо правової допомоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 8 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, що підтверджується актом наданих послуг правової (правничої) допомоги та детальним описом наданих послуг. До позовної заяви представником Позивача було додано низку документів на підтвердження надання професійної правничої допомоги, а саме подані: 1) Копія Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року (оригінал знаходиться у позивача та представника позивача); 2) Копія Акту наданих послуг правової (правничої) допомоги (оригінал знаходиться у позивача та представника позивача); 3) Копія Детального опису наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року (оригінал знаходиться у позивача та представника позивача); 4) Копія ордера на надання правничої (правової) допомоги (тільки для суду, оригінал знаходиться у представника позивача). Зазначені витрати не є завищеними чи необґрунтованими, оскільки відповідають середньо ринковим тарифам на юридичні послуги, враховують обсяг роботи, що фактично була виконана, а також рівень кваліфікації залученого спеціаліста. Зокрема, у вказану суму входить проведення аналізу правової ситуації, складання та подання позовної заяви, підготовка та систематизація доказової бази, а також правове консультування клієнта на кожному етапі підготовки матеріалів до судового розгляду. З урахуванням зазначених обставин, витрати в сумі 8 000,00 грн є обґрунтованими, необхідними та прямо пов`язаними з належною підготовкою матеріалів для звернення до суду. Їх понесення було зумовлене потребою в професійній правовій оцінці правовідносин, аналізі договорів, визначенні обсягу порушених зобов`язань та належному документальному оформленні позиції позивача. До зазначеної суми включено всі основні етапи підготовчої роботи, які вимагають спеціальних знань у сфері права та витрат часу: від первинного аналізу правової ситуації й до оформлення процесуальних документів. Такий обсяг роботи об`єктивно потребував залучення фахового правника, а встановлений розмір винагороди є помірним, економічно доцільним і відповідає реальним затратам на здійснення юридичного супроводу спору. Відтак, ці витрати мають бути враховані як частина витрат, понесених Позивачем у зв`язку з розглядом справи, та підлягають відшкодуванню в повному розмірі. Щодо стягнення з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрат на професійну правничу допомогу, то на думку Товариства, обсяг виконаних представником Відповідача робіт не співмірний із сумою стягнення. Варто почати з того, що у розрахунку витрат на професійну правничу допомогу адвокатом обсяг наданої роботи значно перевищує складність вказаної роботи. Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Отже, на думку Позивача, витрати, понесені Відповідачем на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та нерозумними.
Підсумовуючи вищенаведене, аргументи Відповідача у відзиві є необґрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки твердження на яких базується відзив не спростовують факти щодо укладення кредитного договору Відповідачем.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит – Капітал» в судове засідання не з`явився, але в відповіді на відзив представник позивача Усенко М.І. зазначив про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримують повністю. 
Представник відповідача Броннікова Д.В. в судовому засіданні зазначила, що підтримує аргументи зазначені у відзиві на позовну заяву, крім того зазначила, що відповідачка ОСОБА_1 не відмовляється погасити тіло кредиту, оскільки нею дійсно було підписано кредитний договір, але заборгованість по процентам занадто завищена, оскільки не є співмірними сумі кредиту у розмірі 20 000 грн., становлять більше 50% вартості наданого кредиту. Також просить суд відмовити в стягненні витрат на правову допомогу, оскільки заявлена Позивачем вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності, визначеним у ст. 137 ЦПК України.  
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача Броннікової Д.В., дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно приписів ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір.
Згідно приписів ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 23.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 2973804 за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 20000 грн. строком на 360 днів, на умовах, встановлених кредитним договором, зі сплатою процентів за користування кредитом 1,99% в день (стандартна процентна ставка) в межах строку кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 13458,45 % річних. 
Згідно п.2.1 кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору.
Згідно п.9.9 Кредитного договору, підписуючи цей Договір клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеруа Україна», розміщені на веб - сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Окрім того, у матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, які також було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е285» 23.02.2022 року.
Також, 23.02.2022 р. відповідачем було підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту (а.с. 22).
З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2022 на платіжну карту № НОМЕР_1 перераховано 20000 грн. кредитних коштів, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
На виконання вимог ухвали суду від АТ "Універсал Банк" на адресу суду надійшла інформація, з якої вбачається, що картка № НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на яку 23.02.2022 р. зараховано кошти на суму 20000 гривень.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.2 ст.6 Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини.
У разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.
У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена із умовами Договору про надання споживчого кредиту № 2973804 від 23.02.2022 року, адже зазначене підтверджується накладенням відповідачем електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь - який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Таким чином, скріпивши Договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно умов Договору, і відсотки у складі щомісячних платежів.
10 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги за даним кредитним договором (а.с. 30 на звороті-34).
Як вбачається акту прийому – передачі Реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.08.2023, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги та всі права кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2973804 від 23.02.2022 р. у розмірі 96775 грн., яка складається з: тіла кредиту 20000 грн.; суми заборгованості за процентами 76775 грн.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», набувши статусу нового кредитора у Договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2973804 від 23.02.2022 року, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної в неї заборгованості за вказаним Договором.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 взяте на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 96775 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту – 20000 грн., проценти за користування кредитом в розмірі 76775 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, Договором факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року, Реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а також Розрахунками заборгованості.
Вказаний Розрахунок заборгованості відповідачем спростовано не було.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.
Так як своїх зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно приписів ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Нормою ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За встановлених судом обставин, матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» по стягненню заборгованості за Договором про надання відповідачці споживчого кредиту № 2973804 від 23.02.2022 року як і дійсність Договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року, які є чинними.
Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано, а тому, вимога позивача ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 96775 грн. ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно  ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору – 08.09.2025 (а.с. 41).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу між сторонами встановлено у ст. 137 ЦПК України.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн., на підтвердження чого надала наступні докази: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 р. укладений між ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» та адвокатським бюро «Апологет»; Акт наданих послуг 504 від 05.09.2025 р.; детальний опис наданих послуг до акту №504 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 р., Ордер ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» та адвокатом Усенко М.І. серії ВС №1381377.
Представник відповідача Броннікова Д.В. просила відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.
З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також з огляду на розмір задоволення позовних вимог, суд вважає співмірною до проведеної адвокатом роботи у даній справі, суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Таким чином, з врахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. 
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача Броннікова Д.В. просила відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено повністю, то у суда немає підстав для задоволення вимоги представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 223, 247, 263-265, 280-283, 288-289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль – Стоцького, 1, 28 корпус, код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_4 , банк отримувача – АТ «Креді Агріколь Банк») заборгованість за кредитним договором №2973804 від 23.02.2022 року у розмірі 96775 (дев`яносто шість тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, заборгованості за процентами в розмірі 76775 ( сімдесят шість тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль – Стоцького, 1, 28 корпус, код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_4 , банк отримувача – АТ «Креді Агріколь Банк») понесені судові витрати в розмірі в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 квітня 2026 року. 

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області А. О. Тустановський