Справа № 495/5231/25
№ провадження 2-а/495/35/2026
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

07 квітня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Чибукової О.В.
справа № 495/5231/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білгород-Дністровському адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -
представника позивача в режимі відеоконференції – адвоката Мамонтова Д.О.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мамонтов Д.О., звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5135221 від 03.07.2025 року.

Стислий виклад вимог позивача та заперечень відповідача

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що 03.07.2025 відносно позивача поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області капралом поліції Ващуком Павлом Анатолійовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5135221 від 03.07.2025 року, надалі за текстом – Постанова. Відповідно до змісту Постанови, позивач нібито, 03.07.2025 року о 22:66 год. у с. Щевійтівці, дорога АД М-30 Стрий – Ізварине 215 км, керував транспортним засобом з напівпричіпом д.н.з. НОМЕР_1 , що був переобладнаний в самоскид без зазначення в реєстраційних документах, а саме встановлено гідравлічний циліндр та вал для підйому кузова, чим порушив п. 31.3 а ПДР – експлуатація ТЗ у разі їх виготовлення, переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм. 
Постановою до позивача було застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Вважає вказану постанову протиправною, складеною з порушенням вимог діючого законодавства та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного:
1)у постанові не зазначено, яке конкретно порушення якого правила, норми або стандарту щодо переобладнання допущено позивачем, поліцейський не зазначив в Постанові жодного конкретного пункту порушення Національного стандарту, правила або нормативу;
2)постанова не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, а саме: виходячи зі змісту Постанови незрозумілим є який саме транспортний засіб був переобладнаний, засобом DAF FTP XF 105 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 чи ВН9624XF, постанова фактично не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, а саме конкретний транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, зокрема його модель, марку і номерний знак;
3)поліцейським складено Постанову за відсутності повноважень, відсутності встановленого законом порядку, всупереч положень чинного законодавства;
4)Інструкція 1395 не надає права поліцейським здійснювати лише візуальний огляд вантажних транспортних засобів.
Відповідач, не погодившись із вимогами позовної заяви, надав до суду відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Як на підставу своїх заперечень, посилається на наступне.
Напівпричіп KRONE д.н.з. НОМЕР_3 згідно реєстраційного документу, є напівпричіп-контейнеровоз, для перевезення контейнерів типу 1А, тобто є транспортним засобом, що відноситься до класу колісної техніки суворого функціонального призначення, який необхідний для організації транспортування стандартних морських, залізничних та спеціалізованих контейнерів. В той же час, по факту, він був переобладнаний у самоскид, тобто у спеціалізований вантажний напівпричіп із саморозвантажувальним кузовом.
Відповідно до п. 5 Постанови КМУ від 21 липня 2010 р. N 607 «Про затвердження Порядку переобладнання транспортних засобів» (надалі – Постанова КМУ), для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу (далі - заява про погодження), в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання. До заяви про погодження додаються копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та акта проведення його огляду. 
Відповідно до п.7. Постанови КМУ за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу. 
Відповідно до п.18. постанови КМУ перереєстрація транспортного засобу, що переобладнаний, проводиться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 ( 1388-98-п ) (Офіційний вісник України, 1998 р., N 36, ст. 1327; 2009 р., № 101, ст. 3521). 
Тобто, після проведення переобладнання здійснюється перереєстрація у сервісному центрів із внесенням відомостей про переобладнання. Проте, реєстраційний документ на транспортний напівпричіп KRONE д.н.з. НОМЕР_1 , не містить даних про переобладнання (Додаток 1, файл 01). 
Відповідно до ПОРЯДКУ затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання (затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 № 521) переобладнання - зміни типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції КТЗ, що перебувають в експлуатації, які порушують чи можуть порушити відповідність цього КТЗ вимогам нормативних документів щодо безпечності конструкції, наприклад, зміни: повної маси та її розподілу по осях; центру мас; типу двигуна, його маси і потужності; колісної бази чи колісної формули; конструкції систем світлової сигналізації, гальмового і рульового керування та трансмісії; зовнішньої поверхні кузова; захисних пристроїв; установки кабіни, кузова чи їхніх деталей; спеціального обладнання і номерних агрегатів тощо, не передбачених нормативно-технічною документацією на такий КТЗ; Крім того, відповідно до Постанови КМУ від 22 грудня 2010 р. № 1166 Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються.
Колісні засоби спеціального або спеціалізованого призначення - колісні засоби категорій M, N або О, призначені для перевезення пасажирів певних категорій та/або вантажів (спеціалізовані колісні засоби), або для виконання спеціальних робочих функцій (спеціальні колісні засоби), для чого необхідно встановлення спеціального кузова та/або устаткування, а також колісні засоби, обладнані виключно для пересування осіб з інвалідністю та осіб, які їх супроводжують. Маса обладнання, змонтованого на колісному засобі спеціального або спеціалізованого призначення, є складовою маси колісного засобу у спорядженому стані. 
Таким чином, маса гідравлічного обладнання, кузову та обладнання для його кріплення та підйому є складовою повної маси напівпричепа, та в даному випадку збільшує повну масу напівпричепа, яка відображена в реєстраційному документі, що є за своєю суттю є переобладнанням та відповідно порушенням ч.2 ст.32 ЗУ «Про дорожній рух», п.31.3 (а) ПДР України. 
Отже, на даний момент напівпричіп KRONE д.н.з. НОМЕР_1 є переобладнаний, а саме його конструкцію змінено шляхом установки гідроциліндра, валу для підйому кузова, та й кузова в тому числі, що здійснено для іншого цільового призначення.
Подія у відповідності до ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» фіксувалася за допомогою нагрудного відеореєстратора 475900, зазначеного в п. 7 оскаржуваної постанови.
Після зупинки транспортного засобу, поліцейський підійшов до водія, та під час здійснення поліцейських заходів встановив наявність переобладнання напівпричепа (Додаток 1, файл clip-0).
Під час перевірки документів було встановлено, що напівричеп, згідно реєстраційного документу, мав би бути контейнеровозом, хоча по факту було встановлено що він є самоскидом. 
З метою забезпечення доказів, інспектором було проведено на нагрудний відео реєстратор огляд напівпричепу (Додаток 1, файл clip-1). В подальшому, Інспектором повідомлено, що буде винесена постанова за ч.1 ст.121 КУпАП, та роз`яснено вимоги статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. 
Вказані обставини зафіксовані на відеозаписі з нагрудного відео реєстраторів інспектора (Додаток 1, відеофайл clip-1, час зйомки 22:56:25). 
Наголошує, що правопорушення зафіксовано відповідно до ч.9 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію», при цьому п.2.3. а) ПДР України встановлено обов`язок сааме водію забезпечити технічно справний стан та комплектність ТЗ як того вимагає ст.16 ЗУ «Про дорожній рух». 
Враховуючи вищевказане, постанова ЕНА №5135189 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2025 року є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
18 липня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито спрощене провадження.
22 вересня 2025 року до суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції.
У судовому засідання представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.
Звернув увагу суду, що у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено, які саме стандарти, норми та правила порушив ОСОБА_1 , із відео, оглянутого в судовому засіданні не видається за можливе достеменно встановити, що ОСОБА_1 здійснив переобладнання транспортного засобу.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.
Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01774-15882-24, DAF FTP XF 105, N3, державний номерний знак НОМЕР_2 , після технічного контролю визнано технічно справним./а.с. 16/
Відповідно до договору найму транспортних засобів від 11 липня 2024 року ОСОБА_2 (наймодавець) передала ТОВ «Х.АгроТранс» (наймач) за плату в тимчасове володіння та користування найм (оренду), зокрема транспортний засіб марки DAF, комерційний опис FTP XF 105, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір: жовтий, відмітки: спеціалізований вантажний сідловий тягач, зареєстрований ТСЧ+Ц 5152, 10.07.2024 , дата першої реєстрації 16.07.2019, належний наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 5152, 10.07.2024./а.с. 26-29/
Відповідно протоколу технічного стану транспортного засобу № 01774-06465-25 від 09.06.2025 KRONE SD НОМЕР_1 , останній визнано технічно справним. /а.с.33/
Відповідно до договору найму транспортних засобів від 17 липня 2024 року ОСОБА_3 (наймодавець) передала ТОВ «Х.АгроТранс» (наймач) за плату в тимчасове володіння та користування найм (оренду), зокрема транспортний засіб марки KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір: синій, особливі відмітки: спеціалізований напівпричіп н/пр.-контейнеровоз перевезення контейнерів типу 1А, зареєстрований ТСЦ 5152, 16.07.2024 року, дата першої реєстрації в Україні: 25.03.2023 року, належний наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 5152, 16.07.2024 року./а.с. 34-37/
Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5135221 від 03.07.2025, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 340 грн. 
Суть і обставини правопорушення: 03.07.2025 водій керував ТЗ, з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_1 , що був переобладнаний в самоскид без зазначення в реєстраційних документах, а саме встановлено гідравлічний циліндр та вал для підйому кузова, чим порушив п. 31.3.а ПДР – експлуатація ТЗ у разі їх виготовлення/переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. /а.с. 39/
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тз марки KRONE НОМЕР_1 , вперше зареєстровано 25.03.2023, власник: ОСОБА_3 , особливі примітки: спеціалізований напівпричіп контейнеровоз для перевезення контейнерів типу 1А./а.с. 48-49/
Нормативне обґрунтування
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Пунктом 1 частини 1 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності
Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).
Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Щодо вимоги представника позивача визнати відеозаписи, фотознімки, додані до відзиву на позовну заяву неналежними та недопустимими доказами, а відзив не брати до уваги, суд звертає увагу на наступне.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобі доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
До відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (ч. 4 ст. 162 КАС України).
Відповідно до ч.ч. 7-9 ст. 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Відзив та додані до нього докази надіслані до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд», представник позивача має зареєстрований кабінет у вказаній підсистемі.
Пунктом 29 Положення № 1845/0/15-21 передбачено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копії наданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.
Відповідно до пункту 2.8 Інструкції користувача підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої наказом адміністратора ЄСІТС - Державним підприємством «Центр судових сервісів» № 74-ОД від 22 вересня 2021 року, у разі надання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматизованому режимі надає суду та учасникам справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.
У постанові Верховного Суду від 19 серпня 2025 року у справі № 580/5204/22, суд зазначив: «враховуючи функціонал вказаної підсистеми, виконати обов`язок надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів неможливо технічно, оскільки сам процесуальний документ, який подається до суду (наприклад, позовна заява, відзив, клопотання, тощо) створюється у самій системі та за її ж допомогою відправляється до суду, а у паперовому вигляді не існує взагалі.
Отже, до відправлення за допомогою підсистеми «Електронний суд» самого документу, відправити його копію звичайною поштою або через електронну адресу неможливо, оскільки самого документу у паперовому або електронному вигляді та його копій до моменту складання його у підсистемі «Електронний суд» не існує.
Водночас, Верховний Суд звертає увагу на те, що судам при прийнятті позову, заяв, клопотань тощо через підсистеми «Електронний суд» необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним».
У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 420/12942/2 викладено висновок: «введення норми щодо зобов`язання учасника справи надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів нівелює сенс використання підсистеми «Електронний суд», перевага якого полягає якраз у можливості не мати необхідності виготовлення багатьох копії документів на папері.
Більше того, адвокат як представник (стаття 57 КАС України) бере участь у судовому процесі від імені особи (сторони чи третьої особи), інтереси якої він представляє, відповідно наділений правами та обов`язками останньої (за умови, що в ордері немає застережень про обмеження повноважень адвоката), участь адвоката як представника у судовому процесі головним чином полягає у реалізації процесуальних прав та обов`язків особи, яку він представляє, від імені цієї особи і для цієї особи. Це означає також, що процесуальні дії/рішення/позиція представника у судовому процесі створюють юридичні наслідки саме для особи, від імені якої він діє, й остання має теж це розуміти (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року по справі № 480/8341/22).
Таким чином, з урахуванням того, що відповідач здійснив направлення відзиву із додатками за допомогою підсистеми «Електронний суд», представник позивача має зареєстрований кабінет у підсистемі «Електронний суд», відзив із додатками отримав, процесуальний закон не передбачає обов`язку здійснювати направлення відзиву із додатками особисто позивачу, який не має зареєстрованого кабінету в електронному суді, у випадку наявності у нього представника, що має відповідний кабінет, суд приходить переконання про відсутність підстав вважати докази, надані Департаментом патрульної поліції, неналежними та недопустимими.
Щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи.
За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Відповідно до ч. 2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Згідно з ч. 3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Так, відносно позивача поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області капралом поліції Ващуком Павлом Анатолійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5135221 від 03.07.2025, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 340 грн. Суть і обставини правопорушення: 03.07.2025 водій керував ТЗ, з напівпричепом днз НОМЕР_1 , що був переобладнаний в самоскид без зазначення в реєстраційних документах, а саме встановлено гідравлічний циліндр та вал для підйому кузова, чим порушив п. 31.3.а ПДР – експлуатація ТЗ у разі їх виготовлення/переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Досліджуючи питання про наявність складу та події адміністративного правопорушення, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про дорожній рух» - основні вимоги щодо переобладнання транспортних засобів - переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативнотехнічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.
Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про дорожній рух» не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.
Конструкція і технічний стан транспортних засобів, які експлуатуються повинні відповідати вимогам додатку до постанови Кабінету Міністрів України № 1166 від 22.12.2010 року «Про єдині вимоги до конструкцій та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються».
Пунктами 2, 3 зазначених Вимог передбачено, що «вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу, технічного стану предметів спеціального обладнання залежно від призначення наведено в маркуванні колісного засобу, його складників, а також у: єдиних технічних приписах - Правилах Європейської економічної комісії ООН з поправками, що додаються до Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання і частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів у 1958 році з поправками 1995 року, чинними на дату першої реєстрації колісного засобу; Європейській угоді, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкриту для підписання у м. Відні 8 листопада 1968 р.; сертифікаті відповідності; документах з експлуатації та ремонту колісного засобу, затверджених його виробником; нормативних документах, зокрема технічних умовах; документах щодо переобладнання колісного засобу; міжнародних угодах України з питань автомобільних перевезень, що містять вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу.
Конструкція колісного засобу повинна відповідати ідентифікаційним даним, визначеним на дату його реєстрації (з урахуванням змін), згідно з документами, зазначеними у пункті 2 цих вимог.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху»).
Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими
У відповідності до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації
Відповідно до п. 31.3.а ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Віповідно до п.32.2 б) ПДР України переобладнання транспортних засобів узгоджуються з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.
Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Такі стандарти, правила та нормативи передбачені національним стандартом України ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.12.2010 за № 630.
Відповідно до п. 3.12 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» причіп (напівпричіп) - колісний транспортний засіб без власного джерела енергії, що забезпечує його самостійний рух, призначений для руху лише разом з автомобілем
Технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства-виробника.
Відповідно до п. 5.2.-5.6. ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.
Під час проведення контролю технічного стану КТЗ зі зміненою конструкцією, враховують додаткові вимоги, викладені в документах, виданих відповідно до 5.2 цього стандарту, щодо погодження переобладнання, які повинен надати власник КТЗ.
Технічний стан та функціювання спеціального або спеціалізованого обладнання КТЗ (наприклад, автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій; КТЗ для перевезення небезпечних вантажів, самоскид, цистерна, сідельний тягач, швидка медична допомога (амбуланс), автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль, автомобіль-таксі, броньований; обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями, зі спеціальним обладнанням, автомобіль-майстерня для аварійного ремонту, радіологічна майстерня, КТЗ для пересувних телевізійних і звукових станцій, автокран, пожежний, автобетономішалка, автовишка розвідувальна чи бурова, КТЗ для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, КТЗ прибиральний тощо) повинні відповідати вимогам законодавства та НЕ.
Ідентифікаційні дані КТЗ, характеристики використовуваного обладнання, умови та результати контролювання заносять до протоколу контролювання, рекомендовану форму якого наведено у додатку В.
Відповідність до наведених у цьому стандарті вимог контролюють органолептичними методами (якщо не встановлено інше) та без демонтування елементів КТЗ.
Таким чином, суд не погоджується із доводами представника позивача щодо неможливості встановлення порушення п. 31.3.а ПДР шляхом візуального огляду та необхідності здійснення саме інструментарного огляду.
Крім того, суд критично ставиться і до тверджень представника позивача про відсутність повноважень у поліцейського на складання постанови, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.
Відповідно до Розділу VII Інструкції 1395 «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 121 КУпАП» контроль за відповідністю технічного стану транспортних засобів, які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та рухаються за встановленими маршрутами, проводиться в місцях їх стоянки, або в початкових, проміжних чи кінцевих пунктах маршруту, або під час виїзду/заїзду із/до спеціально пристосованих місць для зберігання транспортних засобів (приміщення, гаражі, майданчики, стоянки тощо).
Контроль за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, здійснюється поліцейським шляхом візуального (органолептичного) огляду елементів систем та механізмів такого транспортного засобу та/або перевірки їх працездатності і справності за допомогою спеціальних пристроїв (приладів), які сертифіковані та пройшли повірку відповідно до вимог, передбачених правилами, нормами та стандартами у сфері безпеки дорожнього руху.
Під час здійснення контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, поліцейському забороняється безпосередньо втручатися в складові частини транспортного засобу, які перевіряються, а саме, частково або повністю розбирати, регулювати або замінювати їх.
Поліцейський, який здійснює контроль за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, у разі наявності технічної можливості застосовує під час контролю технічні прилади та засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засоби фото- і кінозйомки, відеозапису.
Більше того, Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме, керування водієм транспортним засобом переобладнаним з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Так, з постанови серії ЕНА № 5135221 від 03.07.2025, на переконання суду, можливо встановити час, місце, обставини вчинення правопорушення; інформація щодо особи якої розглядається справа, транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номер, належність). 
Зокрема, у спірній постанові зазначено, що справа розглядається щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_6 .
Спірна постанова також містить інформацію щодо транспортного засобу: DAF FTP XF 105 НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .
Суть і обставини правопорушення: 03.07.2025 22:56:03 с-ще Війтівці, дорога Ад М-30 Стрий-Ізварине 215 км, водій керував ТЗ, з напівпричепом днз НОМЕР_1 , що був переобладнаний в самоскид без зазначення в реєстраційних документах, а саме встановлено гідравлічний циліндр та вал для підйому кузова, чим порушив п. 31.3.а ПДР – експлуатація ТЗ у разі їх виготовлення/переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Щодо посилання на відеозаписи, які додаються до постанови: 475900, 476273, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Зазначені відеозаписи надіслані до суду, через систему «Електронний суд», відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, та досліджені судом.
Із вищеописаних відеозаписів встановлено, що дійсно після зупинки транспортного засобу, поліцейський підійшов до водія, та під час здійснення поліцейських заходів встановив наявність переобладнання напівпричепа.
Під час перевірки документів було встановлено, що напівричеп, згідно реєстраційного документу, мав би бути контейнеровозом, хоча по факту було встановлено, що він є самоскидом. 
В подальшому, інспектором повідомлено, що буде винесена постанова за ч.1 ст.121 КУпАП, та роз`яснено вимоги статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. 
Суд бере до уваги протоколи перевірки стану транспортного засобу № 01774-15882-24 від 04.12.2024 та № 01774-06465-25 від 09.06.2025, відповідно до яких після технічного контролю визнано технічно справним. Втім зауважує, що технічний контроль, згідно вказаних протоколів, проведений у грудні 2024 року та червні 2025 року, тоді як спірна подія мала місце 03.07.2025, що, на переконання суду, не дає однозначних підстав вважати, що переобладнання не здійсненні після відповідних технічних контролів. 
Таким чином, поліцейський в межах відповідних повноважень, за допомогою методів контролю визначених ДСТУ 3649:2010, виявив експлуатацію транспортного засобу позивача, що не відповідав вимогам ДСТУ 3649:2010.
Відтак, поліцейським правильно кваліфіковано дії позивача за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Хоча зміст оскаржуваної постанови не містить чіткого зазначення, які саме стандарти були порушені водієм, із її змісту вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що водій керував транспортним засобом з переобладнанням, а саме встановлено додаткове обладнання- встановлено гідравлічний циліндр та вал для підйому кузова.
З урахуванням викладеного, суд критично ставиться до доводів представника позивача про те, що у спірній постанові немає посилання на конкретні приписи норм, стандартів та правил, оскільки у цій постанові наявне описання суті порушення, яке охоплюється дією ч.1 ст.121 КУпАП, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому такий недолік спірної постанови не є безумовною підставою для її скасування.
З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність складення постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення на нього адміністративного стягнення.
Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміні-стративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, враховуючи, що позивач дійсно керував транспортним засобом з напівпричіпом д.н.з. НОМЕР_1 , що був переобладнаний в самоскид без зазначення в реєстраційних документах, відповідачем доведено правомірність свого рішення, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, адреса: Україна, 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3, ЄДРПОУ 40108646.
Повний текст судового рішення складено та проголошено 07.04.2026.
Суддя: