Справа № 144/40/26
Провадження № 2/144/257/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р. с-ще Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючої – судді Бондарук О.П.,
з участю секретаря судового засідання – Сторожук О.М.,
представника позивача – адвоката Костишеної В.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Теплик в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
в с т а н о в и в : 
15 січня 2026 року ОСОБА_1 , через представника – адвоката Костишену Вікторію Леонідівну, звернувся до суду із вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 01.08.2022 року відповідач ОСОБА_2 отримав від нього в позику грошові кошти у сумі 226596 грн, що підтверджується власноруч складеною та підписаною відповідачем розпискою. На звернення з проханням повернути кошти відповідач не реагує, борг не повертає, що змусило позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права.
Ухвалою судді від 28 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Таким чином, відповідач є належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, з клопотаннями та заявами до суду не звертався, відзив на позовну заяву не подав.
У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Згідно вимог статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Представник позивача, звернувшись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики зазначила, що 01.08.2022 року ОСОБА_1 передав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 226596 грн для перевезення зерна з м. Тернопіль до м. Одеси.
Позивачем на підтвердження вимог за позовом суду надана розписка, складена і підписана відповідачем власноручно, якою останній підтвердив отримання від ОСОБА_1 в борг 226596 грн із зобов`язанням їх повернення до 01.09.2022 року, в разі не повернення грошових коштів в повному обсязі погодився виплатити пеню в розмірі 3% за кожен місяч прострочення.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник (позичальник) видає кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Суд, надавши оцінку всім наявним доказам, наданим сторонами по справі, проаналізувавши, в тому числі, зміст розписки про отримання коштів відповідачем від позивача, приходить до висновку, що між відповідачем і позивачем був укладений договір позики, оформлений розпискою, власноручно складеною і підписаною ним із зазначенням факту отримання коштів в борг в сумі 226596 грн, прописавши строк і порядок їх повернення.
Зміст розписки містить відомості про отримання грошових коштів відповідачем в борг.
У відповідності до статті 1046 ЦК України, розписка відповідача підтверджує факт передачі ОСОБА_1 та отримання ОСОБА_2 грошових коштів, у ній зазначені зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму зі сплатою пені (3% за кожен місяч прострочення), такий договір є укладеним з моменту передання грошей, що підтверджується підписом відповідача на розписці.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, що свідчить про його небажання висловити свою думку щодо позовних вимог, визнати їх чи заперечити, надати суду відповідні докази.
Таким чином, суд вважає доведеною обставиною, що укладений сторонами договір позики, оформлений розпискою, є не лише фактом укладення договору позики, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, і як наслідок виникнення у відповідача боргового зобов`язання.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.
В свою чергу відповідачем жодних належних і допустимих доказів протилежного суду не надано.
Згідно із вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики відповідачем (позичальником) частково або в повному обсязі не виконано.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Зі змісту розписки вбачається, що строком виконання зобов`язання з повернення грошових коштів зазначено 01.09.2022 року. Таким чином, у зазначений строк зобов`язання відповідачем не виконано, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у вказаному ним розмірі: 226596 грн. 
Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 545, 610, 615, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 226596 (двісті двадцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн в рахунок заборгованості за договором позики (боргова розписка) та судовий збір в сумі 1812 (одна тисяча вісімсот дванадцять) грн 77 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Теплицьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник позивача – адвокат Костишена Вікторія Леонідівна, адреса: б-р Гавела Вацлава, 4, корп. 5, оф. 424 Соломянський р-н, м. Київ, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №002063 від 02.05.2025 року.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлено 23.03.2026 року.

Суддя