П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/17644/25	

Перша інстанція: суддя Караван Р.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:
- визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та ухилення від розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
- зобов`язати відповідача розглянути заяву щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закон України від 21.10.1993 №3543–ХІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон №3543 – ХІІ) у спосіб, визначений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 (далі – Порядок №560), та прийняти рішення, яким надати відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543 – ХІІ.
Також в позовній заяві ставилося питання про стягнення з відповідача судових витрат зі сплаті судового збору. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки через зайнятість постійним доглядом за хворим батьком, однак відповідач фактично відмовив, пославшись на необхідність подання документів та запропонував особисто з`явитися до ТЦК та СП та надати запитувані документи. 
Як пояснює позивач, надалі засобами поштового зв`язку він повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки, до якої надав пакет необхідних документів для проведення актуалізації, однак відповіді не отримав. 
Посилаючись на положення підпункту пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач зазначає про протиправність бездіяльності центру комплектування та вважає, що відповідач зобов`язаний прийняти рішення про надання відстрочки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Мотивуючи свою позицію про помилковість висновків суду, посилаючись на приписи пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ, Порядку №560 та Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 апелянт зазначає, що обґрунтування відмови у наданні відстрочки тим, що заява про відстрочку подана не особисто, а направлена поштою є протиправним, оскільки направлення такої заяви поштою також вважається особистою подачею заяви, і, відповідно, відмова з цієї причини є незаконною.
Апелянт наголошує на тому, що обов`язок особисто подати документи, не є тотожним обов`язку особисто прибути до центру комплектування, оскільки ані Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), ані Закон №3543-ХІІ, ані Порядок №560 не зобов`язують військовозобов`язаного особисто прибувати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для реалізації права на відстрочення від призову під час мобілізації з підстав, передбачених статтею 23 Закону №3543-ХІІ.
Окрім цього, апелянт зауважує на тому, що лист відповідача яким повідомлено про причини відмови носить інформативний характер та не свідчить про прийняття суб`єктом владних повноважень рішення по суті порушеного у заяві питання. Вказана відповідь також не тягне за собою жодних юридичних наслідків, відповідно, не порушує прав, свобод та інтересів особи, а відтак, не є актом індивідуальної дії, що підлягає оскарженню. Як вважає апелянт, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції, а відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що заявлені позовні вимоги, зокрема, щодо визнання протиправною відмову та зобов`язання відповідача надати відстрочку від призову є цілком обґрунтованими, у зв`язку з чим вважає, що дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, військовозобов`язаний та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно довідки МСЕК серія 12 АДД №071881 від 22.07.2024 батькові позивача- ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності та згідно копії акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду. м. Одеса від 16.10.2024 ОСОБА_1 здійснює догляд за батьком.
14.02.2025 позивач за допомогою засобів поштового зв`язку направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону Закон №3543 – ХІІ.
До заяви наданий пакет документів, зокрема: копію паспорту ОСОБА_1 ; копія РНОКПП ОСОБА_1 ; копія акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду. м. Одеса від 16.10.2024 особа що доглядає: ОСОБА_1 особа що потребує постійного стороннього догляду: ОСОБА_2 . Підстава для складення акта: заява від 07.10.2024. № 01-А-34446/1-0; копія військово-облікового документу 5 ББ №247 265 - ОСОБА_1 ; військово-обліковий документ (з QR-кодом. Резерв+) та Заява № 20240903 - 232102 про отримання військово-облікового документа; копія документа, що підтверджує родинний зв`язок - Свідоцтво про народження № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; копія завірена печаткою комісії МСЕК довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД №071881 - ОСОБА_2 ; копія завірена медичним закладом висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді №080-4/0. Висновок №3553-Аверочкіна О.В.; копія медичного висновку ЛКК №4272 складена, потреби у постійному сторонньому догляді за ОСОБА_2 (завірена печаткою медичного закладу) від 07.10.2024; копія заяви ОСОБА_2 щодо вибору особи, що здійснює догляд; копії паспорту - ОСОБА_2 ; копія РНОКПП - ОСОБА_2 ; копія пенсійного посвідчення із зазначенням групи інвалідності 1Б ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть дружини ОСОБА_2 .
На вказану заяву ІНФОРМАЦІЯ_5 листом від 27.02.2025 № 2233 повідомив, що заява, направлена засобами поштового зв`язку, не підлягає задоволенню без особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки Постановою №560 визначений порядок оформлення відстрочок, згідно якого особа особисто подає заяву на ім`я голови комісії територіального центру комплектування за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Як указав відповідач, заява подана з порушенням вимог порядку, а тому для вирішення порушеного питання запропоновано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 з військово - обліковим документом, оригіналами (та копіями) усіх підтверджуючих право на відстрочку документів.
13.05.2025 позивач повторно направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання відстрочки з тих самих підстав, однак відповідь на вказану заяву не отримав.
Позивач, вважаючи протиправними дії та бездіяльність відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції указав, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 виникає обов`язок щодо розгляду по суті питання щодо вирішення питання про надання відстрочки від призову тільки у разі особистого звернення останнього з наданням відповідних оригіналів підтверджуючих документів або належним чином засвідчених копій таких документів. Суд зауважив, що направлення позивачем поштою відповідної заяви не є належним засобом для вирішення спірного питання, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Водночас, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відповідаючи на доводи апеляційної скарги, керується наступним. 
Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частина 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ унормовує, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Пункт 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, передбачає, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Пунктом 2 вказаного Указу військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України від 21.10.1993 №3543–ХІ1 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі і вище – Закон №3543 – ХІ1).
Порядок надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації регулюється статтею 23 Закону №3543 – ХІ.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України №3543-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Разом з цим, 16.05.2024, на реалізацію положень частини 5 статті 22 Закону України №3543-ХІІ Уряд України прийняв Постанову №560, якою затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації (далі - Порядок №560).
Пункт 56 Порядку № 560 визначає, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону №3543 – ХІ.
Відповідно до пункту 57 цього Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
-голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
-члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
На підставі пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтверджуючі документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Відповідно до пункту 61 Порядку №560 військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини 2 статті 23 Закону №3543 – ХІ, та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.
Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними, а також за відсутності інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд у випадку необхідності здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю.
Повертаючись до матеріалів справи, колегія суддів враховує, що 14.02.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІ, оскільки здійснює постійний догляд за батьком, особою з інвалідністю 1 групи.
Також матеріалами справи підтверджується, що до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивач надав пакет документів, а саме: копію паспорту ОСОБА_1 ; копія РНОКПП ОСОБА_1 ; копія акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду. м. Одеса від 16.10.24 особа що доглядає: ОСОБА_1 особа що потребує постійного стороннього догляду: ОСОБА_2 . Підстава для складення акта: заява від 07.10.24. № 01-А-34446/1-0; копія військово-облікового документу 5 ББ №247 265 - ОСОБА_1 ; військово-обліковий документ (з QR-кодом. Резерв+) та Заява № 20240903 - 232102 про отримання військово-облікового документа; копія документа, що підтверджує родинний зв`язок - Свідоцтво про народження № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; копія завірена печаткою комісії МСЕК довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД №071881 - ОСОБА_2 ; копія завірена медичним закладом висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді №080-4/0. Висновок №3553-Аверочкіна О.В.; копія медичного висновку ЛКК №4272 складена, потреби у постійному сторонньому догляді за ОСОБА_2 (завірена печаткою медичного закладу) від 07.10.2024; копія заяви ОСОБА_2 щодо вибору особи, що здійснює догляд; копії паспорту - ОСОБА_2 ; копія РНОКПП - ОСОБА_2 ; копія пенсійного посвідчення із зазначенням групи інвалідності 1Б ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть дружини ОСОБА_2 .
Листом від 27.02.2025 №2233 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив про неможливість надання відстрочки, оскільки заявник не звернувся особисто до центру комплектування.
Надалі 13.05.2025 позивач повторно направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання відстрочки, з тих самих підстав, однак відповідь на вказану заяву не отримав.
Оцінюючи законність дій територіального центру комплектування та мотиви, наведені відповідачем у відповіді, колегія суддів зазначає таке.
Як мовилося вище, відповідно до приписів пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтверджуючі документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Відповідно до частини 7 статті 23 Закону №3543-ХІІ перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_5 надана відповідь листом та рішення у порядку пункту 60 Порядку №560 про надання відстрочки або про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу відповідачем не прийняте. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про протиправність відмови ІНФОРМАЦІЯ_2 листом у наданні відстрочки із посиланням на подання заяви із порушенням вимог Порядку №560, а тому позовні вимоги щодо визнання відмови протиправною є обґрунтованими та підлягають задоволенню, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.
Стосовно іншої частини позовних вимог, зокрема, їх зобов`язальної частини, а саме: зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути подану заяву та надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, колегія суддів зазначає наступне.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частина 4 статті 245 КАС України визначає, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Варто зазначити, що колегія суддів погоджується із зауваженнями апелянта про те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Водночас, при оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний контекст та обставини справи. Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення його прав.
В контексті встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів враховує, що позивач направив необхідний пакет документів, а також враховуючи, що повторна заява не розглянута та відповідне рішення з приводу поставленого питання не прийняте, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути подану позивачем заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543 – ХІ, із прийняттям відповідного рішення, відповідно до положень пункту 60 Порядку №560. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги лише частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до частини 1, частини 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Частина 6 статті 139 КАС України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні до суду першої інстанції з даним позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а при поданні апеляційної скарги - 3633,60 грн. (всього 6056,00 грн. судового збору).
Відтак, у зв`язку з частковим задоволенням позову, на підставі частини 3 статті 139 КАС України, з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму 4000,00 грн. судового збору, що є пропорційною задоволеним позовним вимогам.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги лише частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково.
Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права..
Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає, що судове рішення слід скасувати та ухвалити постанову про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23вересня 2025 року – скасувати та ухвалити постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправною відмову листом ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання відстрочки від призову під час мобілізації ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з прийняттям відповідного рішення по суті, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 4000,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко