Справа № 639/1787/26
Провадження № 2/639/1294/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого судді Борисенка О.О.,
секретаря судового засідання Пивоварової Т.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/1787/26 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
установив:
Позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 40123,25 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача Донцовою Євгенією Олександрівною, яка діє на підставі довіреності (а.с.34-36).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладені кредитні договори: 07.06.2018 № 2001051858101, за яким позичальнику видано кредит у сумі 12900,00 грн; 02.02.2019 № 1001238480001, за яким позичальнику видано кредит у сумі 60000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 05.01.2026 в неї утворилась заборгованість: за кредитним договором № 2001051858101 від 07.06.2018 – 15451,26 грн, з яких: 11309,70 грн – заборгованість за кредитом, 4141,56 грн – заборгованість за процентами; 0 грн – заборгованість за комісією; за кредитним договором № 1001238480001 від 02.02.2019 – 24671,99 грн, з яких: 12101,72 грн – заборгованість за кредитом, 4,34 грн – заборгованість за процентами, 12565,93 грн – заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості за кредитними договорами станом на 05.01.2026 склала 40123,25 грн. Позивач, посилаючись на приписи пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, зазначив, що на момент подання позову позовна давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2001051858101 від 07.06.2018 не спливла, адже відповідач здійснював платежі до 18.10.2021. 
06.03.2026 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.46).
Представник позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» Донцова Є.О., яка діє на підставі довіреності, у позовній заяві просила розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач (згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), у судове засідання не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала.
Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
02.04.2026 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював.
Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:  1) керує ходом судового процесу;  2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;  3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;  4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;  5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд установив, що 02.02.2019 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 складена та підписана Заява № 1001238480001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.5).
Згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджує свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах.
У Заяві відповідач просила банк надати їй споживчий кредит на таких умовах: сума кредиту – 60000,00 грн строком на 36 місяців; за обслуговування кредитної заборгованості встановлена комісія у розмірі 2,99%, процентна ставка встановлена у розмірі 0,01% річних. Спосіб надання кредиту – переказ на рахунок в АТ «ПУМБ» отримувача Власенко Ольги Ігорівни. Повернення кредиту – ануїтетними платежами з 02.02.2019 по 02.02.2022, усього 36 місяців (періодів). 
Крім того, 02.02.2019 ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту АТ «ПУМБ», який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, що є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування та на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі; щодо порядку повернення кредиту тощо; про порядок повернення кредиту (а.с.7). 
Відповідач з викладеними у заяві умовами кредитування погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого проставила свій підпис.
Видача банком відповідачу кредитних коштів за договором № 1001238480001 від 02.02.2019 у розмірі 60000,00 грн шляхом переказу 02.09.2026 вказаних коштів на рахунок ОСОБА_1 підтверджується копією платіжної інструкції від 02.02.2019 та випискою по рахунку за період з 02.02.2019 по 05.01.2026 (а.с.21, 26-29). 
З цієї виписки суд вбачає, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, поповнювала рахунок.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 1001238480001 від 02.02.2019 станом на 05.01.2026 включно становить 24671,99 грн, з яких: 12101,72 грн – заборгованість за кредитом; 4,34 грн – заборгованість за відсотками, 12565,93 грн – заборгованість за комісією (а.с.21-23).
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами на підтвердження видачі кредитних коштів, наявності та розміру заборгованості.
07.06.2018 між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 складена та підписана Заява № 2001051858101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.9).
Згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджує свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах.
У Заяві відповідач просила банк відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку; № кредитної картки миттєвого випуску НОМЕР_1 ; встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 3000,00 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДБО в залежності від типу кредитної картки. Підписанням заяви підтвердила, що нею отримана у непошкодженому стані платіжна картка і ПН. Умовами договору визначено, що реальна річна процентна ставка становить 59,54%, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 3767,42 грн. 
Шляхом підписання цієї заяви відповідач погодилась та прийняла у повному обсязі публічну пропозицію укласти договір добровільного страхування життя за програмою «Страхування життя з кредитною карткою» ПрАТ «УАСК Аска-Життя», від імені якого діє ПАТ «ПУМБ», на умовах, розміщених на офіційному сайті страховика, строк дії якого дорівнює строку дії кредитного ліміту. У заяві на приєднання до договору страхування №СС10518581 від 07.06.2018, що підписана ОСОБА_1 зазначено, що страхова сума дорівнює сумі використаного кредитного ліміту, процентів та комісій на кінець кожного розрахункового періоду, страховий тариф – 1,20%. Страхова премія розраховується щомісячно.
Крім того, 07.06.2018 ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту АТ «ПУМБ», який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, що є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування та на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі; щодо порядку повернення кредиту тощо; про порядок повернення кредиту (а.с.10). 
Відповідач з викладеними у заяві умовами кредитування погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого проставила свій підпис.
Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001051858101 від 07.06.2018 боржника ОСОБА_1 , 07.06.2018 – встановлення кредитного ліміту у розмірі 3000,00 грн; 16.08.2018 – збільшення кредитного ліміту до 7000,00 грн; 12.12.2018 збільшення кредитного ліміту до 9900,00 грн; 04.04.2019 – збільшення кредитного ліміту до 12900,00 грн (а.с.20).
На підтвердження позовних вимог позивач надав також копію публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 06.04.2018; виписки із особового рахунку за період з 07.06.2018 по 05.01.2026 (а.с.12-17,29-33).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 2001051858101 від 07.06.2018 станом на 05.01.2026 включно становить 15451,26 грн, з яких: 11309,70 грн – заборгованість за кредитом; 4141,56 грн – заборгованість за відсотками (а.с.24-25).
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами на підтвердження видачі кредитних коштів, наявності та розміру заборгованості, та на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, оскільки здійснення наведених вище операцій по рахунку без кредитної картки є неможливим.
З виписки по рахунку суд вбачає, що відповідач користувалась кредитними коштами, поповнювала рахунок, знімала готівку, розраховувалась в терміналах. 
06.01.2026 Акціонерне товариство «ПУМБ» направило на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 40123,25 грн (а.с.18-20).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.  Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Отже, дії Банку щодо встановлення у кредитному договорі комісії за обслуговування кредитної заборгованості та вимога про стягнення нарахованої комісії правомірні.
Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У суду відсутні докази того, що відповідач мала перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитними договорами позивачу матеріали справи. 
Водночас, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості».
У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
У цій справі суд встановив, що умовами кредитного договору № 1001238480001 від 02.02.2019 у вигляді Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, строк кредитування встановлений 36 місяців по 02.02.2022, та доказів на підтвердження того, що строк кредитування за цим договором був продовжений, матеріали позовної заяви не містять. 
Водночас, з розрахунку заборгованості суд вбачає, що після закінчення строку кредиту відповідачу банк нараховував відсотки за процентною ставкою 0,01% річних у загальному розмірі 4,67 грн.
Оскільки відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися кредитодавцем позичальнику поза межами строку кредитування, а після 02.02.2022 припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України.
Оскільки банк нарахував відсотки після закінчення терміну кредитування у розмірі 4,67 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 4,34 грн відсутня, а сума у розмірі 0,33 грн (4,67 – 4,34) підлягає вирахуванню з тіла кредиту.
Також, умовами кредитного договору № 2001051858101 від 07.06.2018 у вигляді Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, визначено, що строк дії кредитного ліміту встановлюються відповідно до умов ДБО в залежності від типу кредитної картки, а строк дії договору добровільного страхування життя за програмою «Страхування життя з кредитною карткою» ПрАТ «УАСК Аска-Життя» дорівнює строку дії кредитного ліміту.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови публічної пропозиції ПАТ ПУМБ розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяви № 2001051858101 від 07.06.2018 та № 1001238480001 від 02.02.2019 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.04.2018.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Матеріали справи не містять відомостей про вид кредитної картки, що отримана відповідачем на підставі договору № 2001051858101 від 07.06.2018, та строк її дії.
Водночас, у заяві № 2001051858101 від 07.06.2018 сторони узгодили, що реальна річна процентна ставка складає 59,54%, та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 3767,42 грн.
У підписаному відповідачем 07.06.2018 Паспорті споживчого кредиту міститься орієнтовний графік платежів по кредитній лінії за період з 30.07.2018 по 30.06.2019 включно, де реальна річна процентна ставка – 59,54%, та загальна вартість кредиту – 3767,42 грн.
З наведеного суд вбачає, що строк дії кредитного ліміту та строк дії договору добровільного страхування за договором № 2001051858101 від 07.06.2018 становить один рік – по 30.06.2019.
Матеріали справи не містить доказів, що строк дії кредитного ліміту був продовжений, а тому нарахування відсотків за користування кредитним коштами з дати закінчення строку дії кредитного ліміту, а також списання оплати страхового платежу є безпідставними (після 30.06.2019).
Водночас з виписки по особовому рахунку та розрахунку заборгованості суд вбачає, що банк після закінчення строку кредитування (з 30.07.2019) самостійно проводив списання з рахунку відповідача на погашення заборгованості за процентами та за оплату страхового платежу за договором СС10518581, у загальному розмірі 20850,56 грн, де відсотки – 15878,81 грн, страховий платіж – 4971,75 грн.
Крім того, з розрахунку заборгованості суд вбачає, що після закінчення строку дії кредитного ліміту відповідач вносила грошові кошти на свій рахунок, які спрямовувались банком на погашення відсотків, та розмір таких коштів становить 24551,20 грн.
У урахуванням безпідставно списаних банком з рахунку відповідача після закінчення строку дії кредитного ліміту грошових коштів на погашення заборгованості за процентами та на оплату страхового платежу за договором СС10518581, а також внесених відповідачем коштів, які банк спрямував на погашення нарахованих після спливу строку кредитування відсотків, у загальному розмірі 45401,76 грн (15878,81 + 4971,75 + 24551,20), суд не вбачає наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором № 2001051858101 від 07.06.2018, що заявлена позивачем до стягнення у загальному розмірі 15451,26 грн.
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Щодо строку позовної давності суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено та наразі не скасовано.
За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (що діяли до 04.09.2025) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
З огляду на викладене, на час дії встановленого карантину та воєнного стану, строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не спливає та на момент звернення позивача з позовом, в разі існування підстав для застосування позовної давності, даний строк має бути застосований лише до 02.04.2017, оскільки Закон №540-IХ від 30.03.2020 набув чинності 02.04.2020.
Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.
У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 1001238480001 від 02.02.2019 у загальному розмірі 24667,32 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 12101,39 грн (12101,72 – 0,33), заборгованість за комісією – 12565,93 грн. 
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків у розмірі 4,34 грн та тіла кредиту у розмірі 0,33 грн за договором № 1001238480001 від 02.02.2019, а також в частині стягнення заборгованості за договором № 2001051858101 від 07.06.2018 у розмірі 15451,26 грн суд відмовляє з наведених вище підстав.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4).
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (61,48%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1636 грн 84 коп.
Керуючись ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76, 81, 82, 89, 128, 131, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 1001238480001 від 02.02.2019 у загальному розмірі 24667 (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят сім) грн 32 коп., з яких: заборгованість за кредитом – 12101,39 грн, заборгованість за комісією – 12565,93 грн. 
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків у розмірі 4,34 грн та тіла кредиту у розмірі 0,33 грн за договором № 1001238480001 від 02.02.2019, а також в частині стягнення заборгованості за договором № 2001051858101 від 07.06.2018 у розмірі 15451,26 грн - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 1636 (одну тисячу шістсот тридцять шість) грн 84 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», ЄДРПОУ 14282829, адреса місцезнаходження: 04070 м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4. 
Відповідач: ОСОБА_1 ,а, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 02.04.2026.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи. 

Суддя Олександр БОРИСЕНКО