ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №588/1884/24 
Номер провадження 22-ц/816/63/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Щербаченко М. В. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.,

у присутності :
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кузнецової Аліси Андріївни, 

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» 
на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 07 лютого 2025 року у складі судді Огієнка О.О., постановлену в м. Тростянець Сумської області, повний текст ухвали складено 07 лютого 2025 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» на користь ОСОБА_1 305 753 грн 41 коп. в рахунок повернення боргу за поворотної фінансової допомоги №11 від 28 червня 2022 року. 
05 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ», які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» (земельну ділянку площею 1,8646 га із кадастровим номером 5324081900:00:005:0108, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2815563653240; земельну ділянку площею 0,5705 га із кадастровим номером 5324081900:00:005:0109, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2815552453240; виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, нежитлова будівля загальною площею 1199,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1882914653240; нежитлову будівлю та споруди, кадастровий номер 5910200000:06:005:001, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1770029559102, а також заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та розпорядження майна, яке належить ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ», ЄДРПОУ 42168309 – у межах суми позову 305753,41 грн.
Заява мотивована тим, що у провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» про стягнення 305 753 грн 41 коп. у рахунок повернення боргу за договором поворотної фінансової допомоги № 10, при цьому добровільно відповідач кошти не повертає та відповідно до відкритих виконавчих проваджень АСВП має велику кількість виконавчих проваджень, що свідчить про достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майно, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.
Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 07 лютого 2025 року заяву представниці позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову – задоволено.
Накладено арешт на:
1) грошові кошти, що належать ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ», які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах;
2) майно, яке належить ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ»:
- земельну ділянку площею 1,8646 га із кадастровим номером 5324081900:00:005:0108, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2815563653240; 
- земельну ділянку площею 0,5705 га із кадастровим номером 5324081900:00:005:0109, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2815552453240; 
- виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, нежитлова будівля загальною площею 1199,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1882914653240; 
- нежитлові будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки місця розташування 5910200000:06:005:0010, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1770029559102, у межах суми позову 305 753 грн 41 коп.
Заборонено ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження та розпорядження належним йому майном у межах суми позову 305 753 грн 41 коп.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. 
У доводах апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не врахував розумність вимог заявника, збалансованість інтересів сторін та відсутність обставин, які б свідчили про ймовірність ускладнення виконання рішення суду або його невиконання. Наявність виконавчих проваджень відносно товариства, як боржника не підтверджує ризик невиконання ним рішення суду або недобросовісної поведінки відповідача. 
Звертає увагу на те, що товариство має достатню матеріальну базу, вартість майна на яку судом накладено арешт, станом на момент їх набуття, становило приблизно 3 500 000 грн 00 коп. 
Вважає, що за наявності реальних ризиків та підстав, достатнім заходом для забезпечення було б накладення арешту на будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . 
Представником ОСОБА_1 – адвокатом Кузнецовою А.А. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить її залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи, що такі види забезпечення позову є співмірними й відповідають заявленим позовним вимогам, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити.
Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може. 
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно з п. 1 та 3 ч. 1, ч. 2 та ч. 3 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) вказано, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
У справі, яка переглядається, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Оскільки предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача поворотної фінансової допомоги в сумі 288 078 грн 00 коп., пені в сумі 7 257 грн 78 коп. та інфляційних втрат в сумі 9 715 грн 63 коп., то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у межах визначеної позивачем ціни позову.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з обраним судом першої інстанції видам забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, заборони відповідачу вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження та розпорядження належним йому майном в межах суми позову 305753 грн 41 коп., оскільки вони не є домірними із заявленими позовними вимогами. 
Зокрема, судом накладено арешт, крім як на рахунки, ще і на нерухоме майно, до складу якого увійшли дві земельні ділянки, площами 1,8646 га та 0,5705 га, виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, нежитлова будівля загальною площею 1199,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та - нежитлові будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , вартість яких буде значно перевищувати ціну позову, яка становить 305 753 грн 41 коп. 
Крім того, заборонено відповідачу вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження та розпорядження належним йому майном у межах ціни позову, не конкретизувавши щодо якого саме майна накладена дана заборона, що буде негативно впливати на можливість здійснення відповідачем господарської діяльності. 
При обранні виду забезпечення позову, колегія суддів бере до уваги те, що згідно наданого відповідачем договору купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 12 лютого 2019 року вартість нежитлових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , станом на час укладення цього договору становила 826 000 грн 00 коп. (а.с. 50-52).
Тому, на переконання колегії суддів, вжиття заходу забезпечення позову, шляхом заборони відчуження нежитлових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 буде співмірним із заявленими позовними вимогами, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
Таким чином, ухвала суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначеного судом першої інстанції виду забезпечення позову, заборонивши ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» вчиняти будь-які дії щодо відчуження нежитлових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Керуючись ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» задовольнити частково.
Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 07 лютого 2025 року змінити, виклавши перший-дев`ятий абзаци резолютивної частини цієї ухвали в такій редакції :
«Заяву представниці позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову – задовольнити частково.
Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» вчиняти будь-які дії щодо відчуження нежитлових будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .»
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складене 25 лютого 2026 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

М. В. Щербаченко