ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
07 квітня 2026 року 	Справа № 640/35570/21 ЗП/280/1017/25  м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до - Офісу Генерального прокурора
про стягнення вихідної допомоги при звільнення та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора (далі по тексту - відповідач) про стягнення вихідної допомоги при звільнення та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обгрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що спірні правовідносини виникли внаслідок невиплати вихідної допомоги при його звільненні з посади начальника третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697 (наказ Генерального прокурора від 22.10.2019 № 1178ц).
Також, позивач зазначає, що невиплата при звільненні усіх сум, належних працівнику, передбачає відповідальність роботодавця у виді обов`язку виплатити працівнику середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України) та наводить відповідні розрахунки.
08.12.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалою відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Законом України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва (далі – Закон № 2825-ІХ).
Законом України № 3573–IХ «Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі – Закон № 3573-ІХ) визначено, що адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності зазначеним законом, але не розподілені між суддями передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України.
Станом на 15.12.2022 (дата набрання чинності Законом № 2825-ІХ) судове рішення по суті у вказаній справі ухвалено не було.
На виконання положень Закону № 2825-ІХ та відповідно до Порядку передачі справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, матеріали адміністративної справи № 640/35570/21 передано на розгляд Запорізького окружного адміністративного суду.
У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва, 11.04.2025 справа № 640/35570/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду.
Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 справу № 640/35570/21 передано на розгляд судді Сацькому Р.В.
Ухвалою судді, суддею Сацьким Р.В. від 21.04.2025 прийнято до провадження справу № 640/35570/21 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
07.05.2025 від Офісу Генерального прокурора надійшов відзив, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що правовідносини між сторонами врегульовані положеннями Закону України від 25.09.2019 № 113 - ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». На переконання відповідача, оскільки позивача було звільнено з посади прокурора та органів прокуратури у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, а також враховуючи, що на Законом України «Про прокуратуру», на Законом № 113 - ІХ не передбачено виплату вихідної допомоги при звільненні у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, відсутні підстави для виплати йому вихідної допомоги при звільненні.
Також Офіс Генерального прокурора зазначив, що на виконання судових рішень у справі № 640/22770/19 ОСОБА_1 наказом Генерального прокурора поновлено на посаді начальника третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та повідомлено, що Державною казначейською службою України у грудні 2022 року на підставі виконавчих листів Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2022 та Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі № 640/22770/19 здійснено безспірне списання коштів, а саме середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць у розмірі 49 330,89 грн, та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 1 811 148,39 грн, що підтверджується відповідними документами.
19.05.2025 від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій він наводить висновки Верховного Суду, які на його думку підлягають застосуванню у спірних правовідносинах та просить задовольнити його позовні вимоги в цій адміністративній справі.
05 червня 2025 року ухвалою суду - у задоволенні клопотання представника Офісу генерального прокурора про призначення розгляду справи № 640/35570/21 у порядку загального позовного провадження - відмовлено.
24.02.2026 від Офісу Генерального прокурора надійшли пояснення у яких, окрім іншого, він просить під час прийняття рішення у цій справі врахувати позицію Верховного Суду викладену у постанові від 19.12.2025 у справі № 640/8468/20.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX (далі – Закон № 113-ІХ).
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.
Відповідно до записів у трудовій книжки позивача, він працював на різних посадах в органах прокуратури з 2003 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Наказом Генерального прокурора від 22.10.2019 № 1178ц ОСОБА_1 звільнено з посади начальника третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697.
Як вбачається з розрахункового листа за жовтень 2019 року ОСОБА_1 вихідна допомога при звільненні не виплачувалась.
Статтею 51 Закону України «Про прокуратуру» передбачено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 цього Закону прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.
Законом № 113 - ІХ у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, статтю 51 Закону України «Про прокуратуру» доповнено частиною п`ятою, такого змісту: «на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження».
У той же час приписами Закону України «Про прокуратуру» не врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.
Нормою, яка регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення працівника, є стаття 44 КЗпП України.
Водночас Законом № 113 - ІХ доповнено статтю 40 КЗпП України частиною п`ятою такого змісту: «Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус».
Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку .
Зміни, внесені до КЗпП України Законом № 113 - ІХ, не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом.
Таким чином, частиною п`ятою статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачено виключний перелік випадків, коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з цим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже, не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.
Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 640/9375/20, від 16 вересня 2021 року у справі № 600/690/20-а, від 30 вересня 2021 року у справі № 160/10949/20, від 21 жовтня 2021 року у справі № 380/5278/20, від 06 жовтня 2022 року у справі № 360/2189/20.
Отже, при звільненні прокурор має права на отримання вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, а тому доводи відповідача про відсутність у позивача права на отримання вихідної допомоги при звільненні є помилковими й такими, що не відповідають усталеній практиці Верховного Суду стосовно застосування статті 44 КЗпП України у взаємозв`язку з пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 оскаржено в судовому порядку наказ Генерального прокурора від 22.10.2019 № 1178ц про його звільнення з посади начальника третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 640/22770/19 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 22.10.2019 № 1178ц про звільнення позивача з посади начальника третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 23.10.2019.
Поновлено позивача на посаді начальника третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України з 24.10.2019.
Стягнуто з Генеральної прокуратури України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.10.2019 по дату винесення судового рішення у розмірі 1 811 148, 39 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду від 14.11.2022 - без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 03.08.2023 у справі № 640/22770/19 відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора.
Як вбачається з матеріалів справи Офісом Генерального прокурора долучено наказ Генерального прокурора від 04.01.2023 № 2ц виданий на виконання судових рішень у справі № 640/22770/19, яким скасовано наказ Генерального прокурора від 22.10.2019 № 1178ц про звільнення ОСОБА_1 та поновлено останнього на посаді начальника третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України.
Також, відповідно до платіжних інструкцій наданих Офісом Генерального прокурора Державною казначейською службою України у грудні 2022 року на підставі виконавчих листів Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2022 у справі № 640/22770/19 здійснено безспірне списання коштів, а саме середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць у розмірі 49 330,89 грн, та у серпні 2023 року на підставі виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі № 640/22770/19 здійснено безспірне списання коштів, а саме середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 1 811 148,39 грн.
Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою, зазвичай, розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин. 
Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, що виплачуються працівникові при звільненні, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. 
Основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.
Ключовою метою вихідної допомоги (як окремої грошової виплати, що не відноситься до заробітної плати) є компенсування звільненому працівнику відсутності доходу. При цьому, підставою для такої виплати є те, що працівник втратив роботу не з власної волі.
Оскільки ОСОБА_1 компенсовано відповідачем середній заробіток за весь час його вимушеного прогулу через незаконне звільнення (рішення суду у справі № 640/22770/19), відповідно до положень трудового законодавства України (стаття 235 КЗпП України), що фактично свідчить про відновлення його права на отримання заробітної плати, яка мала бути виплачена. Отже, у цьому конкретному випадку втрати доходу не відбулося. 
Аналогічного змісту правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі № 640/8468/20, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.
Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вона є похідною, а тому також не підлягає задоволенню.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) про стягнення вихідної допомоги при звільнення та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 07 квітня 2026 року.

Суддя Сацький Р.В.