Справа № 464/8835/25 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В. 
Провадження № 22-ц/811/4531/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 22 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання їхнього малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10-11).

Згадану ухвалу оскаржила представниця заявника ОСОБА_2 .
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити матеріали справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на порушення судом норм процесуального права.
Вважає, що суд першої інстанції фактично здійснив оцінку доказів та обставин, притаманну позовному провадженню, поставивши під сумнів факт проживання дитини з батьком, постійність такого проживання, а також покликаючись на недоведеність заявником факту ухилення матері дитини від її утримання, що (на переконання апелянта) суперечить правовій природі наказного провадження та виходить за межі повноважень суду при розгляді заяви про видачу судового наказу (а.с. 14-16).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвала, яка оскаржується, мотивована тим (зокрема), що заявником не долучено до заяви доказів того, «що неповнолітній син постійно проживає разом із ним та перебуває на його утриманні», а також тим, що «з матеріалів справи суд не має можливості встановити місце реєстрації проживання дитини, обставини, за яких місце проживання малолітнього ОСОБА_4 було визначено за місцем проживання батька з серпня 2025 року, чи таке є постійним. Крім того, не доведено, що мати неповнолітнього ухиляється від утримання дитини», а «із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу».

Матеріалами справи стверджується наступне.
Як вбачається з долученої до заяви копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , такий народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Львові і його батьками є ОСОБА_2 (заявник) та ОСОБА_3 (за заявою – боржник; а.с. 6).
Батьківство заявника стосовно згаданого малолітнього ніким не оспорюється: докази про протилежне у матеріалах справі відсутні і судами не здобуті.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (частина 1 статті 141 СК України).
Батьки мають право звертатися (зокрема) до суду за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень (частина 2 статті 154 СК України).
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина 1 статті 160 СК України).

ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано за вимогою про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини 1 статті 161), і право на таке звернення має особа, якій належить право вимоги (частина 2 статті 160).
На твердження заявника (яке підтверджується останнім Актом фактичного проживання, складеним ОСББ «Червона Калина 80, 82» 24.11.2025 року; а.с. 3), з серпня 2025 року його малолітнійсин ОСОБА_4 проживає саме з ним, як його батьком: дане твердження ніким не оспорено і не заперечується. Відтак, заявник, як батько згаданого малолітнього, вправі був звернутися до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на згаданого малолітнього.

Форма і зміст заяви про видачу судового наказу передбачені статтею 163 ЦПК України.
Статус батька малолітньої дитини презюмує ту обставину, що ця дитини проживає з батьком: до того часу, поки цю обставину не спростовано належними та допустимими доказами, або хоча б не оспорено.
ЦПК України не містить прямої вказівки на те, що батько малолітньої дитини зобов`язаний долучити до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на цю дитину докази того, «що неповнолітній син постійно проживає разом із ним та перебуває на його утриманні», а також докази про реєстрацію місця проживання дитини та докази того, що «мати неповнолітнього ухиляється від утримання дитини», а тому посилання суду в оскаржуваній ухвалі на порушення заявником «вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України» не відповідає фактичним обставинам справи.

Як стверджується матеріалами справи, судом не було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи – боржника (в даному випадку – матері малолітнього), а тому відсутні правові підстави для відмови у видачі судового наказу саме з цієї підстави (частина 9 статті 165 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту частин 7 та 8 статті 170 ЦПК України, у випадку видачі судом судового наказу за даними, які наведені заявником помилково чи які не відповідають фактичним даним, боржник вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або з заявою про перегляд цього судового наказу за нововиявленими обставинами. 

За наведених вище обставин в їх сукупності відмова суду у видачі судового наказу є передчасною, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369 ч.2, 374 п.6, 379 п.п. 3, 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 22 грудня 2025 рокускасувати і направити справу до згаданого суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 18 лютого 2026 року.

Головуючий:      Цяцяк Р.П.

Судді:        Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.