Справа № 133/3559/25 
Провадження № 33/801/284/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дем`янова Ж. М.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
20 березня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника – адвоката Ступака Максима Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою – АДРЕСА_1 , 
встановив:
Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Ступака М.О. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази керування транспортним засобом та його зупинку. Так, на відео зафіксовано, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть припаркований до узбіччя.
Крім того, зазначає, що після проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотесту Драгер, працівник поліції не показав його результат ОСОБА_1 , та не зафіксував на відео, а поклав одразу прилад у бокс.
Також ОСОБА_1 не було роз`яснено право висловити свою незгоду з результатом освідування за допомогою приладу Драгер і можливість проведення огляду у медичному закладі. 
Крім того, захисник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, що є основним доказом у справі, не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376. 
ОСОБА_1 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що відповідно до статті 294 КпАП України не перешкоджає апеляційному розглядові справи, захисник з належно оформленими повноваження просив розглядати справу у відсутність ОСОБА_3 в зв`язку з його зайнятістю по роботі. 
В судовому засіданні захисник - адвокат Ступак М.О. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених в ній та просив її задовольнити. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453522 водій від 14.09.2025 водій ОСОБА_1 того ж дня – 14 вересня 2025 року о 11:00 в селі Махнівка Хмільницького району Вінницької області по трасі АД М-21 245 км, керував транспортним засобом марки «CHERY M11» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою технічного приладу Драгер №0292 результат позитивний 0,80 % проміле, чим порушив п. 2.9.а. ПДР.
Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що вказаний протокол є недопустимим доказом, так як не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. 
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 дійсно затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941.
Згідно з пунктом 5 зазначеної інструкції протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер. 
Водночас Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачені особливі вимоги щодо форми протоколу про адміністративне правопорушення. Згідно з статтею 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються:
дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення;
прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. 
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. 
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відтак КпАП України не передбачено визнання такого доказу як протокол про адміністративне правопорушення недопустимим з підстав невідповідності його форми вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, а наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 453522 відповідає встановленим законом вимогам щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. 
Дії  ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою – поліцейським взводу 2 роти 2 Хмільницького району БУПП у Вінницькій області Слобоцьким П.Л., та особою щодо якої він складено – ОСОБА_1 , який вказав, що пояснення містяться на окремому аркуші.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що у згаданому протоколі  ОСОБА_1 не вказав, що не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП. Не заперечив ні факту керування транспортним засобом, ані не висловим своєї незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. 
Незважаючи на заперечення  ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статтею 130 КпАП України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина його у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення підтверджується, крім власне протоколом про адміністративне правопорушення, також: 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.09.2025, у якому зафіксовано ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме ALKOTEST №ARMF-0292, результат 0,80 %;
-результатом приладу Драгер ALKOTEST №ARMF-0292, результат – 0,80 %;
-поясненнями ОСОБА_1 від 14.09.2025, який вказав, що був зупинений працівниками поліції за порушення ним ПДР, які під час спілкування запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Результат приладу Драгер становить 0,80 % проміле, але він не може пояснити чому такий результат, оскільки не вживав алкоголь;
-рапортом поліцейського патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП, в якому описано виявлені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук;
-даними відеоматеріалу.
Так, під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів з`ясовано, що фіксація подій починається з того моменту, коли працівники поліції підійшли до автомобіля, що стояв на узбіччі з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією.
При цьому ОСОБА_4 не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки стверджував, що не порушував ПДР, оскільки був зупинений працівниками поліції саме з цих підстав. 
Той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом підтверджується також й поясненнями, даними ним, де він вказує, що був зупинений працівниками поліції, а тому доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заслуговують на увагу, а є лише способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
В подальшому із відео вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підстава вважати, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд. При цьому працівник поліції запитав ОСОБА_1 (дослівно) «готові пройти огляд на місці або в медичному закладі?».
Відтак відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичній установі. 
Після продуття ОСОБА_1 трубки аналізатора приладу Драгер, працівник поліції вголос повідомив його результат – 0,80 промілє, поклавши при цьому прилад на капот автомобіля, і знаходився він там до тих пір, поки не був роздрукований чек (чек-стрічка), а тому посилання на те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про результат огляду приладом Драгер також не заслуговують на увагу.
Оскільки ОСОБА_1 не висловися щодо незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння, а лише не розумів чого такий результат (згідно пояснень), у працівників поліції не виникло підстав для додаткового роз`яснення порядку проходження огляду у закладі охорони здоров`я, оскільки таке право реалізується у разі незгоди водія з результатами огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, поліцейські не наділені правом роз`яснювати водієві право на не погодження/незгоду з результатом тесту, таке право передбачене ст. 268 КпАП України.
Отже, посилання в апеляційній скарзі на те, що поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 право не погодитися з результатом огляду та не запропонував йому пройти огляд у медичному закладі, не може бути підставою для визнання огляду недійсним. Даних про те, що останній наполягав на направленні його для проведення огляду у медичному закладі охорони здоров`я, матеріали справи не містять, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Зафіксовані відеозаписом обставини, надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.
Водночас, апеляційний суд вкотре звертає увагу, що керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
За наведених обставин  ОСОБА_1  при вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2026 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Ступака Максима Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2026 року-  без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя           І.М. Стадник