Справа № 337/5861/25
Провадження № 1-кп/337/171/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження № 22025080000001601 від 02.10.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 .  ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у місті Молочанськ Токмацького району Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України, раніше несудимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, –
ВСТАНОВИВ:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Громадянин України ОСОБА_5 не пізніше 07 грудня 2022 року, перебуваючи на території міста Токмак Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, яке з 26.02.2022 та на час ухвалення вироку є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями держави-агресора рф, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Токмак Запорізької області та добровільно зайняв посаду слідчого відділення з питань розслідування злочинів проти власності слідчого управління у незаконному правоохоронному органі – т.зв. Управлінні внутрішніх справ по м. Токмак і Токмацькому району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області (мовою оригіналу «Управление внутренних дел по г. Токмак и Токмакскому району Главного управления внутренних дел по Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території міста Токмак Пологівського району Запорізької області, на якій перебував до 01 березня 2023 року, та у подальшому ОСОБА_5 , був переведений та добровільно зайняв посаду слідчого слідчого відділення у реформованому незаконному правоохоронному органі - т.зв. відділу Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації «Токмацький» (мовою оригіналу «Отдел Министерства внутренних дел Российской Федерации «Токмакский»), створеному на тимчасово окупованій території міста Токмак Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області.

1.1. Заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального судового провадження (in absentia).
Беручи до уваги, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом було досліджено питання здійснення стороною обвинувачення всіх можливих передбачених законом заходів щодо дотримання права обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України, 19.09.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, 20.09.2025 у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження опубліковано відомості про повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Крім того, у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано інформацію про виклик ОСОБА_5 до органу досудового розслідування для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Однак у визначений час ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився, про поважні причини своєї неявки не повідомив.
Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 перебуває у м. Токмак Запорізької області, яке з 26.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора рф, на підставі наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією».
22.09.2025 слідчим з метою забезпечення ОСОБА_5 права на захист винесено постанову про доручення на призначення адвоката. Того ж дня Південно-Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правової допомоги призначено адвоката ОСОБА_4 , якій вручено примірник письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 , і яка в подальшому брала участь у кримінальному провадженні як захисник обвинуваченого.
Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 22025080000001601 від 02.10.2025 стосовно ОСОБА_5 .
Таким чином, суд встановив, що стороною обвинувачення було вжито усіх передбачених законом заходів щодо дотримання права обвинуваченого на захист, з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.
Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 в порядку спеціального судового провадження. Повістки про виклик обвинуваченого були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 7 ст. 111-1 КК України – добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

3. Позиція сторони захисту.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечила вину обвинуваченого ОСОБА_5 ; зазначила, що стороною обвинувачення не доведено добровільний мотив зайняття Кобцем посади в незаконному правоохоронному органі та співпраці за агресором, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення; просила ухвалити виправдувальний вирок.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено такими зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

Показаннями свідка  ОСОБА_6 , який повідомив, що він під час повномасштабного вторгнення (у лютому 2022 року) жив у місті Токмак. Особисто з обвинуваченим ОСОБА_5 свідок не знайомий. Однак у 2023 свідок бачив вказану людину у поліцейській формі під час чергування на свята - Великдень та 9 Травня. Зокрема, біля поліцейського відділу є кафе «Балтика», магазин «Стопка». Там місцеві поліцейські щодня збираються перед роботою пити каву. Також свідок бачив ОСОБА_7 під час чергування в дні роздачі гуманітарної допомоги місцевим мешканцям. Свідок його добре запам`ятав, тому що у обвинуваченого були обличчя та поведінка, які добре запам`ятовуються. Він носив чорну поліцейську форму, з шевронами триколора росії, ззаду напис «Поліція». Також при ньому була зброя – пістолет. Свідок також зазначив, що ОСОБА_8 став йому відомим з телебачення, а саме, коли були обстріли території міста Токмак, Кобець як слідчий місцевого токмакського відділення поліції давав коментарі тележурналістам під час зйомки.
Свідок заперечив, що ОСОБА_8 виглядав пригнічено або здійснював повноваження під тиском або через погрози. Всі, хто пішов служити до окупаційних органів правопорядку, робили це без жодного тиску, часто з корисливих мотивів. До повномасштабного вторгнення свідок не помічав, щоб ОСОБА_5 працював в правоохоронних органах. Також зазначив, що обвинувачений міг лишити окуповану територію, однак не зробив цього. Протягом 2022-2023 років у всіх, хто хотів виїхати, була така можливість.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що знає обвинуваченого ОСОБА_5 достатньо давно, у них склалися дружні стосунки, оскільки свого часу ОСОБА_8 зустрічався з сестрою дружини свідка, вони разом ходили на дискотеку в село Остриківка. В подальшому сестра дружини і обвинувачений розірвали стосунки, але свідок і ОСОБА_8 продовжили спілкуватися. До повномасштабного вторгнення обвинувачений в українській поліції не працював. Хотів влаштуватися в українську поліцію, але свідок його відмовив, через негаразди з тодішнім керівництвом відділку.
Після повномасштабного вторгнення, а саме 05.04.2022, свідок евакуювався з родиною на територію, підконтрольну Україні, у той час як ОСОБА_8 залишився на окупованій території, оскільки казав, що у нього там батьки. Пізніше – у 2023 році – свідок і обвинувачений час від часу спілкувалися через месенджери, ОСОБА_8 висловлював свої наміри влаштуватися в російську поліцію. А ще через якийсь час свідок дізнався, що обвинувачений вже працює слідчим у відділку м. Токмак. Зокрема, обвинувачений пояснив, що у відділі кадрів лишилися його контакти, а тому з ним зв`язалися, запропонували йому роботу, обіцяли високу зарплату. Хоча пізніше обвинувачений бідкався, що зарплата виявилася зовсім не такою високою, як він уявляв. Свідок підтвердив, що ніякого тиску на ОСОБА_7 під час його працевлаштування не здійснювалося. Кобець пішов працювати в російську поліцію з власної ініціативи. Також свідок зазначив, що шляхи виїхати у обвинуваченого були протягом значного часу – сам свідок, будучи поліцейським, роз`яснював Кобцю безпечні шляхи, через які можна лишити окуповану територію, однак той відмовлявся, мотивуючи це тим, що у нього все ще лишаються там батьки.

Іншими доказами, а саме:
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав за фотознімками ОСОБА_5 ;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 впізнав за фотознімками ОСОБА_5 ;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнала за фотознімками ОСОБА_5 ;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_11 впізнав за фотознімками ОСОБА_5 ;
-Протоколом огляду сайту ЕГРЮЛ від 15.09.2025, яким встановлено факт реєстрації в єдиному державному реєстрі юридичних осіб російської федерації Відділу міністерства внутрішніх справ російської федерації «Токмацький», Головного управління міністерства внутрішніх справ російської федерації по Запорізькій області;
-Протоколом огляду від 08.09.2025 матеріалів про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронних інформаційних систем – флеш-накопичувачі № 59/14/557т від 12.04.2024 стосовно громадянина України ОСОБА_12 , відповідно до якого встановлено наявність списку днів народження співробітників відділу МВС росії «Токмацький», пункт 6 місяця «Грудень» містить запис « ОСОБА_5 , слідчий слідчого відділення, молодший лейтенант юстиції, 24.12.1998»; наявність списку співробітників відділення, відповідно до якого під пунктом 85 міститься запис « ОСОБА_5 , 24.12.1998, слідчий відділення з розслідування злочинів проти власності слідчого управління, +79901022076, на посаді з 07.12.2022»; наявність наступного списку співробітників відділення, відповідно до якого під пунктом 59 міститься запис « ОСОБА_5 , 24.12.1998, слідчий слідчого відділення, НОМЕР_1 , на посаді з 01.03.2023»;
-інформацією про особу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (лист від 18.09.2025), відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, має паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 05.01.2015 Токмацьким МВ УДМС України в Запорізькій області.

Інші документи, надані стороною обвинувачення, зокрема процесуальні рішення, ухвалені під час вирішення питань досудового розслідування, встановлення процесуальних статусів, оголошення в розшук тощо, судом не оцінюються як докази, оскільки відомості, які в них містяться, не входять в предмет доказування на підтвердження чи спростування обставин пред`явленого обвинувачення.
На переконання суду, зібрані стороною обвинувачення докази, що були досліджені під час судового розгляду, в їхній сукупності, переконливо, поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Добровільність зайняття обвинуваченим посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території державою-агресором, підтверджується сукупністю досліджених доказів. В матеріалах провадження відсутні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинив відповідні дії недобровільно, перебуваючи під безпосереднім психічним впливом або фізичним примусом, або що такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому або його рідним.
Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи достатній життєвий досвід, безумовно усвідомлював факт агресії з боку рф, окупації території України та створення окупаційною владою незаконного правоохоронного органу, умисно, свідомо, добровільно, за власним волевиявленням зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України. 

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

6. Мотиви призначення покарання.
Під час судових дебатів прокурор висловив думку щодо необхідності призначення в межах санкції, передбаченої ч. 7 ст. 111-1 КК України (12 років позбавлення волі), а також призначення додаткових покарань у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також посади, пов`язані з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 15 років, з конфіскацією майна.
Захисник просила виправдати ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Відповідно до положень статтей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, особу обвинуваченого (раніше несудимий, відомостей щодо перебування під спостереженням у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра суду не надано). 
Визначаючи покарання, суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи громадянином України, умисно вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без реального відбування покарання. Під час призначення покарання суд не вбачає підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України.
Суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_5 .
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як основне або додаткове покарання за вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, передбачених статтями 111-1, 111-2 цього Кодексу, призначається на строк від десяти до п`ятнадцяти років.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 59 ЦК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Відтак, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення та особу обвинуваченого, визнаючи за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а також наявність підстав для застосування конфіскації майна, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також посади, пов`язані з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю обчислюється з моменту відбування основного покарання.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2025 (провадження № 1-кс/331/2023/2025) щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який суд залишає чинним до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 84-86, 91, 370-374, 376, 392-393, 615 КПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також посади, пов`язані з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбування основного покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання засудженого.
Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати відповідні посади обчислювати з моменту відбування основного покарання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 залишити без змін у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя          ОСОБА_13